ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/16301/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва (Мандичев Д.В.)
від 05.03.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.)
від 06.08.2025

у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про   стягнення 10500,00 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Хід розгляду справи
1.              Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 10500,00 грн безпідставно набутих коштів.
Стислий зміст оскаржуваного судового рішення
2.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі №910/16301/24, позовні вимоги задоволено повністю.
3.          Рішення судів мотивовані, зокрема, таким:
- унаслідок визнання в судовому порядку недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-209948310 від 08.07.2022, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), даний транспортний засіб на момент настання ДТП 12.01.2023 не був забезпеченим, що є підставою для відшкодування шкоди Моторним (транспортним) страховим бюро України відповідно до підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;
- відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом;
- підлягають застосуванню положення статті 1212 ЦК України щодо обов`язку повернення безпідставно набутого або збереженого майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно);
- Моторне (транспортне) страхове бюро України є особою, відповідальною за завдані внаслідок ДТП 12.01.2023 збитки, та зберіг виплату, яку мав би здійснити на користь потерпілої особи, та після зміни кредитора - на користь Позивача, тому Позивач має право на отримання здійсненої виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 10 500,00 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та правова позиція іншого учасника справи
4.          28 серпня 2025 року Відповідач із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу, в якій просить:
- прийняти до розгляду касаційну скаргу та відкрити касаційне провадження;
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі №910/16301/24;
- ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" у повному обсязі;
- розподілити судові витрати;
- про результати розгляду справи повідомити на адресу для листування представника Моторного (транспортного) страхового бюро України: 01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 10, оф. 2.
5.          Підставою касаційного оскарження судових рішень Скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).
6.          В обґрунтування підстави касаційного оскарження Скаржник вказує, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.  
7.          Скаржник зазначає, що, задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій не врахували дії Позивача, які свідчать про порушення положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки такими діями, стягуючи кошти з МТСБУ, Позивач покладає обов`язок з відшкодування шкоди на свого страхувальника.
8.          У тексті касаційної скарги, Скаржник вказує на те, що у даній справі не порушувались права Позивача, відповідно, ним не повинні вчинятись дії, спрямовані на відновлення порушеного цивільного права Позивача у зв`язку зі сплатою останнім суми страхового відшкодування на виконання правочину, який після оплати коштів визнаний судом недійсним з моменту його укладення на підставі частини першої статті 230 Цивільного кодексу України.
9.          Скаржник звертає увагу, що МТСБУ не є учасником деліктного правопорушення, не є учасником цивільно-правових відносин щодо ДТП, яке сталося. Скаржник зазначає, що на момент укладення договору у застрахованого транспортного засобу було відсутнє ОТК, а отже Страховик діяв суперечливо задля отримання страхового платежу, щоб в подальшому не сплачувати кошти за настання страхового випадку.
10.          21 листопада 2023 року Позивач  із використанням підсистеми "Електронний суд" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні вимог касаційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
11.          08.07.2022 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії та №EP-209948310, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу "Ford" д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).
12.          12.01.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки "Ford" д.н.з.  НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки "CHEVROLET" д.н.з. НОМЕР_3 , унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
13.          Згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2023 у справі №308/1031/23 ОСОБА_1 визнано винним у настанні вищевказаної ДТП.
14.          У зв`язку з цим, 25.02.2023 власник пошкодженого транспортного засобу "CHEVROLET" д.н.з.  НОМЕР_3 звернувся до ТДВ „СГ „Оберіг" з заявою про страхове відшкодування.
15.          20.03.2023 ТДВ „СГ „Оберіг" здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 10 500,00 грн.
16.          Водночас ТДВ „СГ „Оберіг" звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-209948310, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб "Ford" д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).
17.          Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023 у справі №308/9568/23 у задоволенні позову ТДВ „СГ „Оберіг" відмовлено.
18.          Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.05.2024 у справі №308/9568/23 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023 скасовано та постановлено в даній справі постанову про задоволення позову. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР-209948310 від 08.07.2022, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «FORD TRANSIT» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) визнано недійсним з моменту його укладення.
19.          За наведених обставин ТДВ „СГ „Оберіг" звернулось до МТСБУ із вимогою №0908-19 від 09.08.2024 про здійснення страхового відшкодування на підставі підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
20.          Верховний Суд перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
21.          Предметом спору у цій справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача безпідставно набутих коштів. 
22.          Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, позовні вимоги задоволено. 
23.          У касаційній скарзі Скаржник стверджує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права.   
24.          Задовольняючи позов, суди у цій справі застосували до спірних правовідносин, зокрема, положення: 
-          частини першої статті 216 ЦК України щодо наслідків недійсності правочину;
-          пункту «а» статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо того, що Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність;
-          статті 512 ЦК України щодо заміни кредитора у зобов`язанні;
-          статті 1212 ЦК України щодо обов`язку особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.
25.          Проаналізувавши обставини цієї справи, що були встановлені судами попередніх інстанцій, та співставивши їх з положеннями правових норм, якими суди мотивували оскаржувані судові рішення, Суд доходить наступних висновків. 
26.          У цій справі Позивач як страховик здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи від ДТП, проте після цього поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб, що належав особі, визнаної винною у ДТП, судовим рішенням було визнано недійсним з моменту його укладення.
27.          Таким чином, на момент здійснення Позивачем виплати страхового відшкодування договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії та №EP-209948310, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу "Ford", був укладений та чинний. На цей момент обов`язок здійснення такої виплати мав саме Позивач відповідно до абзацу першого пункту 22.1 статті 22 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1961-IV), на підставі вказаного договору страхування. 
28.          Водночас на момент здійснення Позивачем виплати страхового відшкодування обов`язок Відповідача на здійснення такої виплати був відсутній, позаяк відповідно до підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тоді як за обставинами цієї справи договір страхування на той момент був наявний та чинний.
29.          Після набрання законної сили постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.05.2024 у справі №308/9568/23, якою поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР-209948310 від 08.07.2022 було визнано недійсним з моменту його укладення, виникли підстави для застосування положень статті 216 ЦК України щодо правових наслідків недійсності правочину. 
30.           Відповідно до частин першої та другої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
31.          Оскільки МТСБУ не є стороною правочину, який визнано недійсним, на виконання недійсного правочину нічого не отримувало, також МТСБУ не є винною стороною, з вини якої завдано збитків, підстави для застосування саме до правовідносин, які склалися між Позивачем та Відповідачем у межах цього спору положень статті 216  ЦК України як правової підстави для стягнення спірної суми коштів відсутні. 
32.          Щодо підстав для застосування до правовідносин між сторонами у цій справі положень про заміну кредитора у зобов`язанні Суд звертає увагу на таке.
33.          Згідно з положеннями статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
34.          За змістом статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:
1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);
2) правонаступництва;
3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);
4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
35.           Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 512 ЦК України).
36.           За приписами статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
37.           У цій справі суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є особою, відповідальною за завдані внаслідок ДТП 12.01.2023 збитки та зберіг виплату, яку мав би здійснити на користь потерпілої особи, та після зміни кредитора - на користь позивача, тому позивач має право на отримання здійсненої виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 10 500,00 грн., у зв`язку з чим вимоги позову є доведеними та обґрунтованими. При цьому обов`язок Відповідача здійснити відповідну виплату обґрунтовується судами положенням підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-IV.
38.          Разом з тим, пункт 35.1 статті 35 Закону №1961-IV встановлює, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. 
39.          Однак з оскаржуваних судових рішень у цій справі не встановлено, що потерпіла особа після ДТП 12.01.2023 подавала заяву до МТСБУ (Відповідача у справі) для отримання страхового відшкодування. 
40.          Крім того, страхове відшкодування було здійснено страховиком (Позивачем) на користь потерпілої особи у відповідності до норм чинного на час його вчинення  Закону №1961-IV, у той час, як Відповідач у справі з огляду на наявність чинного договору страхування такого обов`язку не мав. 
41.          Тож у даному випадку немає підстав стверджувати про виконання обов`язку боржника (Відповідача) третьою особою (Позивачем) як підстави для заміни кредитора у зобов`язанні  відповідно до статті 512 ЦК України, оскільки виконання було здійснено належним боржником.  
42.          Варто зазначити, що ні підпункт а) пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-IV, на який посилаються суди попередніх інстанцій, ні інші статті вказаного Закону, не містять положень про заміну кредитора у зобов`язанні щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому відсутні  підстави стверджувати про наявність у межах цього спору випадку, встановленого законом, для заміни кредитора у зобов`язанні у розумінні частини другої статті 512 ЦК України.     
43.          Також судами попередніх інстанцій у цій справі не встановлена наявність інших підстав для заміни кредитора (передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем). 
44.          Таким чином, у цій справі заміна кредитора у зобов`язанні щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не підтверджена, як не підтверджене і невиконання Відповідачем обов`язку у межах відносин щодо страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.  
45.          З огляду на викладене, враховуючи, що Відповідач у цій справі не набував майна та не зберігав його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, враховуючи відсутність фактичних підстав для здійснення регламентних виплат на підставі статей 35, 41 Закону №1961-IV з огляду на відсутність заяви особи, яка має право на отримання відшкодування, судами попередніх інстанцій було помилково застосовано положення статті 1212 ЦК України у цьому конкретному випадку. 
46.          Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
47.          Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлене у заявлений спосіб. Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
48.          У цій справі Моторним (транспортним) страховим бюро України права Позивача не порушувалися, тому ним не повинні вчинятися дії, спрямовані на відновлення порушеного права Позивача у зв`язку зі сплатою Позивачем суми страхового відшкодування на підставі договору страхування.
49.          Таким чином, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права, підтвердилися. 
50.          Господарський суд міста Києва при ухваленні рішення від 05.03.2025, та Північний апеляційний господарський суд при ухваленні постанови від 06.08.2025 у справі №910/16301/24 неправильно застосували до правовідносин сторін у цій справі норми статей 216, 512, 1212 ЦК України, підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV та дійшли необґрунтованого висновку про наявність підстав про задоволення позову. 
51.          У випадку, коли страховик здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої від ДТП особи на підставі чинного на той час договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб, що належав особі, визнаної винною у ДТП, проте після цього поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів судовим рішенням було визнано недійсним з моменту його укладення, правові підстави стягнення виплачених потерпілій від ДТП особі сум страхового відшкодування з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь страховика на підставі статей 216, 512, 1212 ЦК України, підпункту а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV відсутні. Водночас страховик не позбавлений можливості відновити свої права та інтереси шляхом пред`явлення вимоги  про стягнення сум завданих збитків з винної особи. 
52.          На підставі викладеного Суд доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у цій справі та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
53.          Текст цієї постанови складений у межах розумного строку з урахуванням дати надходження матеріалів справи до Верховного Суду.
54.          Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
55.          Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінку органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (рішення в справах "Федіна проти України" від 02.09.2010, заява №17185/02, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, заява №36655/02, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, заява №19567/02, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004, заява №62771/00).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
56.          Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
57.          Частиною першою статті 311 Господарського процесуального кодексу України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
58.          Оскільки під час здійснення касаційного провадження у цій справі з`ясовано, що оскаржувані постанова і рішення прийняті з неправильним застосовуванням норм матеріального права, Суд, керуючись наведеними приписами ГПК України, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Розподіл судових витрат
59.          З огляду на те, що суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, судові витрати підлягають розподілу за правилами статей 129, 315 ГПК України.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 310, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.          Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі №910/16301/24 скасувати.
3.          Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
4.          Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14, код ЄДРПОУ 39433769) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131) 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5.          Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14, код ЄДРПОУ 39433769) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131) 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
6.          Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Г. Вронська

Судді                                                                                                    Н. Губенко

 І. Кондратова