УХВАЛА
26 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 464/7007/24
провадження № 61-16163ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук Мар`ян Михайлович, на постанову Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто Мані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року ТОВ «ФК «Просто Мані» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 842 513,53 грн.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року задоволено позов частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Просто Мані» заборгованість за договором № 26-10-21-01-26/3509_LV про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, від 26 жовтня 2021 року у розмірі 334 423,98 грн, що складається з: 315 000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 19 423,98 грн - суми заборгованості по відсотках за користування кредитом.
Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Просто Мані» задоволено частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Просто Мані» до ОСОБА_1 про стягнення суми девальвації, нарахованої на тіло кредиту, та суми девальвації, на нарахованої на відсотки, скасовано.
Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Просто Мані» суму девальвації нарахованої на тіло кредиту - 175 579,11 грн, суму девальвації на нараховані відсотки - 7 213,76 грн, змінено загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Просто Мані» з 334 423,98 грн до 517 216,85 грн.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Просто Мані» 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу змінено, збільшено розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.
В решті рішення залишено без змін.
22 грудня 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук М. М., через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду 
від 21 листопада 2025 року в частині скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 травня 2025 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Просто Мані» до неї і залишити в силі рішення суду першої інстанції у цій частині.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук М. М., заявлено клопотання про відстрочення сплати судового зборуза подання касаційної скарги з посиланням на скрутне матеріальне становище, оскільки останні три роки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років та її дохід за попередній календарний рік склав 118 134,78 грн. Вказує, що розмір судового збору, що підлягає сплаті перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній рік, що є підставою для відстрочення сплати судового збору. 
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. 
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною третьою статті 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовано, що при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. 
При вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору, суд повинен врахувати обставини, які б указували на можливість виконання особою, якою заявлено таке клопотання до ухвалення судового рішення, процесуального обов'язку щодо сплати судового збору у певний строк.
Порушуючи питання про відстрочення сплати судового збору, заявник повинен надати суду відомості про матеріальні ресурси з усіх джерел станом на момент звернення до суду з відповідним клопотанням, а також відомості про наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Довідка за формою ОК-7 про доходи    ОСОБА_1 , на яку посилається заявниця, як на підставу відстрочення сплати судового збору, не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, не свідчить про відсутність у неї та членів її сім`ї інших доходів чи майна. 
Оскільки заявниця не навела достатніх доводів та не надала достовірних доказів, які б могли свідчити про її скрутний майновий стан і відсутність у неїможливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового зборуза подання касаційної скарги необхідно відмовити.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Згідно частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Заявниця оскаржує судове рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з неї суми девальвації нарахованої на тіло кредиту - 175 579,11 грн та суми девальвації на нараховані відсотки - 7 213,76 грн, а всього 182 792,87 грн.
За таких обставин, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 4 387,02 грн (182 792,87 грн * 1,5% * 200% * 0,8= 4 387,02 грн).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник має заначити відомості про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи. 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук М. М., не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
У касаційні скарзі заявниця вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук М. М., не наводить конкретної норми права, щодо застосування якої відсутній висновокВерховного Суду, що свідчить про недотримання приписів пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. 
Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Отже, з метою усунення недоліків касаційної скарги заявниці необхідно подати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені статтею 389 ЦПК України, додати докази надсилання скарги іншим учасникам справи.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук Мар`ян Михайлович, про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Сащук Мар`ян Михайлович, на постанову Львівського апеляційного суду від 21 листопада 2025 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк 
до 09 січня 2026 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников