Справа № 214/7703/25
2/214/1002/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)
22 січня 2026 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Сіденка С. І.,
за участю секретарки судового засідання Розстальної К. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії, 
встановив:
позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі – АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість за вказані послуги за період з 01.01.2014 по 30.04.2025 у сумі 28169,67 грн. та заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 325,00 грн. Вказану суму заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та обонентське обслуговування, а також 3% річних у сумі 2226,55 грн., інфляційні втрати у сумі 8919,56 грн. та пеню в розмірі 807,42 грн. позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.
Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.
Представник позивача у своєму клопотанні просить провести розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав.
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до відомостей з держаного реєстру речових прав, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 з 21.08.2024 року .
Зареєстроване місце проживання відповідача відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру значиться за адресою: АДРЕСА_1 – з 07.09.2024.
Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача становить:
-за постачання теплової енергії за період з 01.01.2014 по 30.04.2025 – 28169,67 грн.
-плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.04.2025 – 325,00 грн.
-інфляційні витрати за період з 01.01.2014 по 30.04.2025 – 8919,56 грн.
-3% річних за період з 01.01.2014 по 30.04.2025 – 2226,55 грн.,
-пеня за період з 01.01.2014 по 30.04.2025 – 807,42 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі – Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі – Закон № 2633-IV).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68 ,162 Житлового Кодексу Українизобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.
За встановлених судом обставин вбачається, що відповідач ОСОБА_1 тільки з 21.08.2024 є споживачем послуг, які надаються позивачем оскільки право власності на нерухоме майно за ним зареєстровано з цього часу, тоді як позовні вимоги заявлені в тому числі за період до набуття відповідачем права власності. Докази реєстрації відповідача за адресою надання послуг позивачем, встановлено судом на стадії відкриття провадження– її місце реєстрації значиться за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2024 р.. 
Враховуючи, що відповідач набула право власності на нерухоме майно 21.08.2024 з відповідача підлягає стягненню борг за централізоване опалення (постачання теплової енергії) за період з серпня 2024 року шляхом арифметичних підрахунків здійснених нарахувань за вказаний період, на суму 4057,95 грн.
Плата за абонентське обслуговування нарахована за період 21.08.2024 по 30.04.2025 у розмірі 75,06 грн. та за обставинами даної справи підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі. 
Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. 
Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18) тому оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних та пені узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та частково погоджується з наданим позивачем розрахунками.
За обставинами справи та згідно з наданих позивачем розрахунків з відповідача підлягає стягненню на користь позивача інфляційні витрати у розмірі 82,34 грн., що є пропорційною сумою інфляційний витрат до суми основного боргу, встановленого судом з урахуванням абонплати. За цим же принципом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 38,50 грн. Пеня з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у заявленому позивачем розмірі 38,07 грн., тобто у період, коли відповідач був власником нерухомого майна, за адресою якого надавались відповідні послуги відповідачем. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). 
Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за період з 21.08.2024 по 30.04.2025 у розмірі 4057,95 грн., плати за абонентське обслуговування у розмірі 75,06 грн., інфляційних витрат у розмірі 82,34 грн., 3 % річних у розмірі 38,50 грн. та пені у розмірі 38,07 грн.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн., сплачений при подачі позову до суду.
Керуючись статями 64, 67, 68 ЖК України, статями 509, 525, 625 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (код ЄДРПОУ 00130850, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1), заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 21.08.2024 по 30.04.2025 у розмірі 4057,95 грн. за абонентське обслуговування у розмірі 75,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 82,34 грн., 3% річних у розмірі 38,50 грн., пеню в розмірі 38,07 грн., а також у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено без проголошення 22.01.2026 року.

Суддя С.І. Сіденко