13.01.2026     Справа № 363/7349/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 січня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: 
головуючого – судді        Чіркова Г.Є.,
при секретарі         Пчолкіну М.В.,
за участі позивачки        ОСОБА_1 ,
відповідача         ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
встановив: 
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач, у зв`язку з розпадом сім`ї, участі в утриманні свого малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймає, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подачі до суду позову до досягнення дитиною повноліття. 
Позивачка в суді позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Зазначила, що працює майстром манікюру та має дохід близько 7 000 – 8 000 грн. на місяць. Відповідач – батько дитини, регулярно і в повному обсязі допомоги сину не надає, а речі, які він купує дитині, в тому числі і особистого вжитку, залишаються в квартирі ОСОБА_2 і дитина ними користується лише коли відвідує батька.
Відповідач в суді позов не визнав та зазначив, що працює сантехніком на приватному підприємстві, отримує близько 8 000 грн. щомісячно. Вважає, що він утримує дитину і забезпечує її усім необхідним, а тому просив у задоволенні позову відмовити.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05 листопада 2015 року.
Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24 листопада 2025 року, складененого депутатом Вишгородської міської ради.
Відповідач проживає окремо та за твердженням позивачки достатньої участі в утриманні дитини не приймає, що змусило її звернутись до суду. 
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, які відповідачем не визнані, та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно утримує малолітню дитину та потребує матеріальної допомоги відповідача, яку він в достатньому обсязі їй не надає, а тому вважає необхідним визначити аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача щомісячно і таким чином позовні вимоги задовольнити.
З цих підстав суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в заявленому у позові розмірі.
Посилання відповідача на придбання речей для дитини не свідчить про виконання ним обов`язку щодо її постійного утримання, оскільки такі речі фактично перебувають за місцем проживання відповідача та використовуються дитиною лише під час його відвідування, що щоденних потреб дитини, яка проживає разом із матір`ю, не забезпечує.
За таких обставин твердження відповідача про повне утримання дитини спростовуються поясненнями позивачки та відсутністю будь-яких доказів про це.
Отже, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати судового збору за яку позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,
вирішив:
позовну заяву задовольнити.
Стягнути щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2025 до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.
Повний текст рішення складено 15 січня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту. 
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя