П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/9305/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування п.12 наказу від 24.07.2025 року № 2140, наказу від 14.08.2025 року № 831 о/с; поновлення на посаді з 14.08.2025 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про:
-визнання протиправним та скасування п. 12 наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 2140 від 24.07.2025 року “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області”, відповідно до якого було вирішено застосувати до інспектора-чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, 
-визнання протиправним та скасування наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №831 о/с від 14.08.20025 “По особовому складу”, яким згідно із п.6 ч. 1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнено зі служби в поліції інспектора- чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 .
- поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора-чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з 14 серпня 2025 року.
- стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.08.2025 року по дату винесення судового рішення (розмір заборгованості буде встановлено в судовому засіданні).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він не відмовлявся від виконання наказу про відрядження, а не мав можливості його виконати за станом здоров`я, дисциплінарне стягнення до нього застосовано дуже суворе та не пропорційне із вчиненим ним діянням.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування п.12 наказу від 24.07.2025 року № 2140, наказу від 14.08.2025 року № 831 о/с; поновлення на посаді з 14.08.2025 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у діях позивача відсутні встановлені законом підстави для застосування до нього найсуворішого вказаного дисциплінарного стягнення та застосоване до позивача дисциплінарне стягнення є неспівмірним із учиненим діянням та занадто суворим. При проведенні службового розслідування дисциплінарна комісія не з`ясувала місце перебування Позивача, характер і зміст його дій як поліцейського з відсічі збройної агресії проти України, які він вчиняв, обстановку подій та воєнну ситуацію в районі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 11.08.2014 перебуває на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 в Національній поліції України.
29.01.2016 позивач склав присягу працівника поліції.
У спеціальному жетоні № 0076501 від 16.09.2022 зазначено посаду позивача старший інспектор відділу служби “ 102” УОАЗОР.
Наказом ГУНП в Миколаївській області від 21.06.2024 № 519 о/с інспектора-чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду для подальшого проходження служби у вищевказаному підрозділі.
На підставі доповідної записки начальника управління головної інспекції, яка містить відомості щодо можливого порушення службової дисципліни з боку окремих поліцейських БПОП(стрілецький) ГУНП, що призвело до невиконання наказу № 702 від 07.07.2025, наказом ГУНП в Миколаївській області від 18.07.2025 № 2069 призначено службове розслідування, яким встановлено наступне:
Відповідно до наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК “Про відрядження поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області” (зі змінами внесеними наказами ГУНП від 09.07.2025 № 711 о/с ДСК та від 15.07.2025 № 722 о/с ДСК) позивача з моменту виконання наказу до особливого розпорядження, але не більше ніж 180 діб відряджено до складу сил та засобів ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” в підпорядкування командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” для виконання бойових (спеціальних) завдань.
09.07.2025 позивача ознайомлено з вимогами наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК “Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області”, що підтверджується відеозаписом зафіксованим за допомогою портативного відеореєстратору - інв. № 1113031965/72. (акт перегляду від 23.07.2025 № 135411) та підписом про ознайомлення з наказом у відповідній відомості, в якій у примітках ( перебування на лікарняному, відпустці, вихідному дні) він зазначив “ не задовільний стан здоров`я”.
Опитаний у ході службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що вимоги наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК “Про відрядження окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП” йому зрозумілі, але виконувати вказаний наказ відмовляється, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, а саме остеохондрозом шийного відділу хребта та іншими хронічними захворюваннями. Вину в порушенні службової дисципліни не визнає. До пояснення будь яких медичних документів не долучив.
Службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 відмовився виконувати вимоги наказу ГУНП від 07.02.2025№ 702 о/с ДСК “Про відрядження поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області”, щодо несення служби у складі сил та засобів ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” в підпорядкуванні командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”.
У висновку службового розслідування , затвердженого 24.07.2025 зазначено, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування вважати такими, що підтвердились.
За результатами службового розслідування 24.07.2025 ГУНП в Миколаївській області видано наказ № 2140 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області”, яким до позивача за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 3, 4, 6 та 13 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІП, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, та частини 1 статті 64 Закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-УІП, вимог абзаців 5, 6, 7, 8 пункту 1 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимог пунктів 2.3. та 2.5. наказу ГУНП від 31.12.2024 № 3410 “Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в підрозділах ГУНП в Миколаївській області”, вимог пунктів 1.1., 1.2 розділу VII Положення про батальйон поліції особливого призначення (стрілецький), затвердженого наказом ГУНП в Миколаївській області від 04.10.2024 № 242, вимог підпунктів 1, 2 пункту 1 розділу VII Положення про підрозділи поліції особливого призначення, затвердженого наказом МВС України від 04.12.2017№ 987, вимог 2.17, 2.18., 2.23.. 2.28. посадової інструкції інспектора- чергового БПОП (стрілецький) ГУНП, нехтування Присяги поліцейського, неналежне ставлення до служби та характер проступку, застосовано до інспектора-чергового батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 831 о/с від 14.08.2025 “По особовому складу”, яким згідно із п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнено зі служби в поліції інспектора-чергового чергової частини батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_1 .
Не погодившись з наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, коли став проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, але фактично взяті на себе обов`язки не виконав, доказів неможливості виконання наказу ні відповідачу, ні суду не надав, а тому прийшов до висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого дисциплінарного проступку, що свідчить про правомірність оскаржуваних наказів.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-ІХ, в Україні введено правовий режим воєнного стану (який продовжено Указами Президента України по теперішній час), а військовому командуванню разом Із МВС України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Згідно з наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який видано на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад органів, підрозділів та установ поліції на час дії правового режиму надзвичайного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.
Після введення правового режиму воєнного стану поліцейські фактично усіх територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції, усвідомлюючи свою високу відповідальність за виконання покладених на поліцію завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, які присягнули вірно служити Українському народові, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, стали на захист Вітчизни та життя, здоров`я і благополуччя співвітчизників.
Частиною 1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом - Закон №580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського передбачені частиною 1 статті 18 цього ж Закону, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ, бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (Інших сил і засобів) ЗСУ, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони (частина перша статті 2 Закону № 1932-ХІІ).
Участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи (частина перша статті 12 Закону № 1932-ХІІ).
Відповідно до частини другої та четвертої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Тобто, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейських підрозділу поліції особливого призначення в умовах воєнного стану, що пов`язано з їх особливою підготовкою та статусом, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно, недотримання позивачем вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до останнього застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Нормами частини 1 ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень.
У статті 5 Дисциплінарного статуту вказано, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.
Отже, службова дисципліна полягає у дотриманні поліцейським, зокрема наказів керівників (ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут НПУ»). Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.(ст.5 ЗУ№2337).
Таким чином, невиконання поліцейським наказу керівника є порушенням службової дисципліни та вважається дисциплінарним проступком, за вчинення якого застосовується дисциплінарне стягнення.
Позивач проходив службу у Національній поліції (БПОП (стрілецький)).
Обов`язки та права поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП визначені VII розділом Положення, затвердженого наказом ГУНП від 04.10.2024 № 242 відповідно до якого: 
1. Поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП зобов`язані: 
1.1. Неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського та вимог цього Положення. 
1.2. Професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог законодавства України, посадових (функціональних) обов`язків, нормативно- правових актів Міністерства внутрішніх справ України, актів Національної поліції України та ГУНП, організаційно-розпорядчого характеру. 
1.3. Постійно вдосконалювати свій рівень професійної майстерності, у тому числі фізичної, тактичної та вогневої підготовки, а також професійної якості. 
2. Поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП у разі залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України, а також при виконанні завдань щодо участі в обороні держави мають право застосовувати і використовувати зброю та бойову техніку в порядку та випадках, установлених для з`єднань, військових частин та підрозділів Збройних Сил України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього. 
3. Поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП мають права та обов`язки, пов`язані з проходженням служби в поліції, що визначені законодавством України, посадовими (функціональними) обов`язками та організаційно- розпорядчими актами Національної поліції України.
Тобто до завдань позивача, як поліцейського БПОП (стрілецький) ГУНП віднесено, у тому числі й участь в обороні України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК «Про відрядження поліцейських батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області» (зі змінами внесеними наказами ГУНП від 09.07.2025 № 711 о/с ДСК та від 15.07.2025 № 722 о/с ДСК) зокрема позивача з моменту виконання наказу до особливого розпорядження, але не більше ніж 180 діб відряджено згідно списку, визначеного вказаним наказом, до складу сил та засобів ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в підпорядкування командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для виконання бойових (спеціальних) завдань.
09.07.2025 поліцейськими УГІ ГУНП та поліцейськими управління кадрового забезпечення (далі – УКЗ) ГУНП здійснено виїзд території дислокації БПОП (стрілецький) ГУНП за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5,з метою ознайомлення окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП з вимогами наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК «Про відрядження поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області»
Ознайомлення особового складу батальйону з Наказом № 702 відбувалося з відеофіксацією.
Так, колегія суддів звертає увагу, що той факт, що позивач ознайомлений з вищезазначеним наказом підтверджується відеозаписом зафіксованим за допомогою портативного відеореєстратору - інв. № 1113031965/72 (акт перегляду від 23.07.2025 № 135411) та підписом про ознайомлення з наказом у відповідній відомості, в якій у примітках (перебування на лікарняному, відпустці, вихідному дні) позивач зазначив “ не задовільний стан здоров`я”.
В подальшому, опитаний у ході службового розслідування капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що вимоги наказу ГУНП від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК “Про відрядження окремих поліцейських БПОП (стрілецький) ГУНП” йому зрозумілі, але виконувати вказаний наказ відмовляється, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, а саме остеохондрозом шийного відділу хребта та іншими хронічними захворюваннями. Вину в порушенні службової дисципліни не визнає. До пояснення будь яких медичних документів не долучив, вказавши, що підтверджуючі документи будуть долучені до матеріалів службового розслідування пізніше.
Так, згідно картки №2164 обстеження та медичного огляду від 14.08.2025 року ДДУ шийного відділу хребта, встановлено спондилоартроз шийного відділу хребта. Протрузії С4-С6. Артеріальна гіпертензія І ст. На підставі статті 64в, 39в графи ІІ розкладу хвороб Придатний до військової служби.
Також, в матеріалах справи міститься довідка військово-лікарської комісії № 2025-0818-1220-3708-3 від 18.08.2025 року, згідно якої солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 » 18.08.2025 року та встановлено діагноз М42.12,111.9 (опис діагнозу: ДДУ шийного відділу хребта, спондилоартроз. Протрузії С4-С6. Артеріальна гіпертензія І ст.) На підставі статті 64в, 39в графи ІІ розкладу хвороб Придатний до військової служби.
Крім того в матеріалах справи також наявне заключення МРТ шийного відділу хребта від 21.07.2025 року, згідно якого також встановлено діагноз, який зазначено у вищенаведених документах.
Тобто, вищезазначеними документами підтверджено, що позивачем було вчинено дії щодо обстеження свого здоров`я з 14.07.2025 року, а наказ доведено до позивача 09.07.2025 року.
При цьому, вищезазначені документи підтверджують придатність позивача до військової служби, жодних медичних протипоказань до відрядження до складу сил та засобів ОСУВ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” у позивача виявлено не було, а докази того, що стан здоров`я позивача не дозволяє йому служити у батальйоні чи виконувати завдання, матеріали справи не містять. 
На думку апеляційного суду, факт поганого самопочуття позивача не доводить протиправність спірних наказів, а вищезазначені документи не були надані відповідачу при проведенні службового розслідування, а тому його стан здоров`я не міг бути підставою для невиконання наказу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, як поліцейський повинен був виконати наказ керівника від 07.07.2025 про відрядження, а невиконання цього наказу є об`єктивною стороною дисциплінарного правопорушення, за вчинення якого до позивача застосовано вид дисциплінарного стягнення звільнення.
Стосовно посилання позивача, як у позові так і у апеляційній скарзі на те, що до нього застосовано суворий вид дисциплінарного стягнення, то колегія суддів зазначає, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. 
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Колегія суддів зауважує, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. 
Відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 08.08.2019 у справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17, від 29 лютого 2024 року у справі № 260/5566/22, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Вказані висновки підтримані Верховним Судом і у постановах від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22, від 21.03.2024 у справі № 380/4470/23.
У постанові від 07.03.2024 у справі № 420/3952/20 Верховний Суд зауважив, що визначення виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями відповідача. При цьому, суд вправі лише перевірити аргументованість, вмотивованість застосованого виду дисциплінарного стягнення, в аспекті вимог статті 19 Дисциплінарного статуту.
Так, колегія суддів звертає увагу, що згідно службової характеристики, наданої керівництвом БПОП (стрілецький) ГУНП (від 17.07.2025 № 131310-2025) за період проходження служби на займаній посаді капітан поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе негативно. Вимоги керівних документів знає на низькому рівні, не може організувати ефективне виконання поставлених завдань. Може часто допускати помилки при організації та забезпеченні ведення результативної роботи. При виконанні вказівок керівника допускає недбалість, потребує постійного контролю за їх виконанням. Неоперативний, довго вагається перед тим, як прийняти рішення. На зауваження старших начальників не реагує, не робить при цьому відповідні висновки. 
Крім того відповідачем зазначено, що відповідно до вимог пунктів 2.17, 2.18., 2.23. 2.28.Посадової інструкції інспектора чергового БПОП (стрілецький) ГУНП від 20.02.2025, затвердженої начальником БПОП (стрілецький) ГУНП підполковником поліції Шліхтарем О. В., капітан поліції ОСОБА_1 зобов`язаний, брати участь за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій у ході відсічі збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України під час дії воєнного стану та 60 днів після цього, здійснювати у взаємодії із Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно розвідувальними силами агресора (противника) та непередбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями під час дії воєнного стану та 60 днів після цього, виконувати законні накази і доручення командира батальйону, здійснювати контроль виконання (наказів, доручень) керівництва батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області та НПУ які покладені на підрозділ відповідно до статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», виконувати законні накази і доручення прямих командирів. У відповідності до вимог частин 4, 5 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, обставин, які пом`якшують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , не встановлено. Відповідно до вимог частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, обставин, які обтяжують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , не встановлено.
Отже, у даному випадку, колегія суддів не встановила обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів, тому такі доводи суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України "Про введення в України воєнного стану" мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, водночас відмовився від виконання наказу начальника в період воєнного стану, ігноруючи вимоги нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, допустив вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у невиконанні Наказу. 
Колегія суддів наголошує, що законодавцем покладено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, а в сучасних умовах участь в обороні нашої держави.
З огляду на наведені вище обставини та приписи нормативно-правових актів колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваних наказів вимогам чинного законодавства та відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування.
Отже, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 21 січня 2026 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова