ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" січня 2026 р. Справа №926/2296/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді О.С. Скрипчук
суддів Н.М. Кравчук
О.І. Матущак,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області б/н від 16.09.2025 (вх.№01-05/2768/25 від 16.09.2025)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.08.2025 (повний текст рішення складено 28.08.2025, суддя Проскурняк О.Г.)
у справі № 926/2296/25
за позовом: Житомирського обласного центру зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості 
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 
про стягнення коштів у сумі 9 745,00 грн.
ВСТАНОВИВ:
Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про стягнення коштів в сумі 9 745,00 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 27 квітня 2023 року по 12 жовтня 2023 року та з 11 червня 2024 року по 31 липня 2024 року перебував на обліку в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості як безробітний, який на момент звернення із заявами про надання статусу безробітного 27 квітня 2023 року та 11 червня 2024 року не належав до категорії зайнятого населення, у тому числі не отримував пенсію.
Реєстрація безробітного в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості припинена з 31 липня 2024 року, у зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 240/15157/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02 березня 2023 №063550000410 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку.
На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 240/15157/23 ОСОБА_1 призначено пенсію з 23 лютого 2023 року.
У зв`язку з неправомірними діями відповідача в частині відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 , які призвели до невірного нарахування та виплати допомоги по безробіттю, позивач звернувся з даним позовом.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.08.2025 первісний позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, площа Центральна, буд. 3, код ЄДРПОУ 40329345) на користь Житомирського обласного центру зайнятості (10001, м. Житомир, вул. Київська, буд. 83, код ЄДРПОУ 03491398, р/р UA658201720355429002007004025, МФО 820172, Банк ДКСУ м. Київ) 9 745,00 грн виплаченої допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач (Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області) подало до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу б/н від 16.09.2025 (вх.№01-05/2768/25 від 16.09.2025), в якій скаржник просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 25.08.2025 у справі №926/2296/25. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості про стягнення коштів в сумі 9 745,00 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовити в повному обсязі. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає про те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права в частині неправильного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело у свою чергу до неправильного на думку скаржника вирішення справи по суті. 
27.10.2025 на адресу суду від позивача (Житомирський обласний центр зайнятості в особі Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості) надійшла відповідь на апеляційну скаргу б/н від 27.10.2025 (вх.№ 0104/8161/5 від 27.10.2025), у якій позивач не погоджується з міркуваннями скаржника, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 з 27 квітня 2023 року по 12 жовтня 2023 року та з 11 червня 2024 року по 31 липня 2024 року перебував на обліку в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості як безробітний, який на момент звернення із заявами про надання статусу безробітного 27 квітня 2023 року та 11 червня 2024 року не належав до категорії зайнятого населення, у тому числі не отримував пенсію. 
Реєстрація безробітного в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості припинена з 31 липня 2024 року, у зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі № 240/15157/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02 березня 2023 №063550000410 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Як вбачається з персональної картки № 065224061100007, ОСОБА_1 з 27 квітня 2023 року по 12 жовтня 2023 року та з 11 червня 2024 року по 31 липня 2024 року перебував на обліку в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості як безробітний, який на момент звернення із заявами про надання статусу безробітного 27 квітня 2023 року та 11 червня 2024 року не належав до категорії зайнятого населення у розумінні статті 43 Закону України Про зайнятість населення, у тому числі не отримував пенсію.
11 червня 2024 року ОСОБА_1 було надано статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до наказу від 11 червня 2024 року № НТ240611 та наказу від 12 червня 2024 року №НТ240612.
Згідно довідки Житомирського обласного центру зайнятості № 3014/09.03.2024 від 19 вересня 2024 року, сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 12 червня 2024 року по 30 липня 2024 року складає 9 745,00 грн.
Реєстрація безробітного в Овруцькому управлінні Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості припинена з 31 липня 2024 року у зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг.
Прийняті рішення Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості щодо безробітного ОСОБА_1 (ПК №065224061100007) підтверджені витягом із наказів, що наявний в матеріалах справи.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №240/15157/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 02.03.2023 №063550000410 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.05.1996 по 09.09.1997, з 01.01.2004 по 31.12.2007 та повторно розглянути питання про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". .
На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі №240/15157/23 ОСОБА_1 призначено пенсію з 23 лютого 2023 року, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Житомирській області.
Згідно наказу Коростенської філії Житомирського обласного центру зайнятості №45 від 17 вересня 2024 року та, на підставі акта № 82 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 09 вересня 2024 року, яким встановлено факт призначення пенсії ОСОБА_1 з 23 лютого 2023 року у зв`язку з набранням законної сили рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №240/15157/23, прийнято рішення щодо повернення коштів, які були нараховані та виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за період з 12 червня 2024 року по 30 липня 2024 року в сумі 9 745,00 грн.
Позивач звернувся до відповідача з листом № 1356 від 20 травня 2025 про необхідність повернення коштів в сумі 9 745,00 грн, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю, протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання листа.
Відповідач своїм листом відхилив вимогу позивача як таку, що суперечить нормам ст.1166 ЦК України, кошти в добровільному порядку не повернув.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Предметом даного спору є стягнення із Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заподіяної шкоди Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.
Статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 7 цього Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.
На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Згідно з частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, а пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення"визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"та цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення".
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 45 Закону України Про зайнятість населення реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
З доводами апелянта про те, що ОСОБА_1 , звернувся та отримував допомогу по безробіттю в Коростенській філії Житомирського обласного центру зайнятості виступаючи позивачем в адміністративному процесі до органу Пенсійного фонду, а також з твердженнями скаржника, що допомога по безробіттю виплачена ОСОБА_1 , Коростенською філією Житомирського обласного центру зайнятості добровільно, що свідчить про відсутність на думку скаржника матеріальної шкоди, завданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Чернівецькій області та відсутності підстав для повернення коштів колегія суддів не погоджується, вважає такі беззмістовними та необгрунтованими, у зв`язку з наступним. 
Положеннями пунктів 2, 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" унормовано, що суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик; страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, яке включає у якості складових елементів: шкоду, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв`язок між ними, а також вину особи, що заподіяла збитки.
Терміном шкода позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки (шкоду).
В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, та досліджено колегією суддів, що внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у незаконній відмові ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах, Івано-Франківський обласний центр зайнятості здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Неправомірність вищевказаних дій відповідача (скаржника) щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ,,встановлена в процесі розгляду адміністративної справи №240/15157/23, за результатами розгляду якої Житомирський окружний адміністративний суду прийняв рішення від 03.06.2024 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №06350000410 від 02.03.2023 року про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 30.05.1996 по 09.09.1997, з 01.01.2004 по 31.12.2007. 
Згідно з частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, колегія суддів вважає доводи скаржника безпідставникими та нікченими, оскільки протиправна поведінка, яка не відповідає вимогам закону і полягає у відмові територіального органу Пенсійного фонду України у призначенні пенсії ОСОБА_1 , визнана рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року у справі №240/15157/23, яке набрало законної сили.
Також, колегія суддів зазначає про наявність шкоди, що оцінюється сумою витрат Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , з 12 червня 2024 року по 30 липня 2024 року, права на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку і перебування у статусі пенсіонера, а також причинно-наслідковий зв`язок між незаконними діями територіального органу Пенсійного фонду України та понесеною шкодою, який прослідковується в тому, що статус пенсіонера і статус безробітного взаємовиключні за статтею 43 Закону України Про зайнятість населення. 
Тобто внаслідок протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні пенсії ОСОБА_1 , останній своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Коростенська філія Житомирського обласного центру зайнятості безпідставно здійснило йому виплату допомоги по безробіттю як безробітній особі за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 9 745,00 грн.
Як зазначалось вище, шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади.
Посилання апелянта на те, що заявлена до стягнення сума сплачена позивачем добровільно, оцінюються колегією суддів критично, оскільки положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України Про зайнятість населення визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України Про зайнятість населення, і така виплата відповідно до ч.1 ст.43 Закону України Про зайнятість населення, пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не здійснювалася б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 13.02.2018 у справі №915/282/17, від 07.12.2018 у справі № 922/3435/17).
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року у справі №926/2296/25.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 86, 236, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ :
1.Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області б/н від 16.09.2025 (вх.№01-05/2768/25 від 16.09.2025) залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.08.2025 у справі № 926/2296/25 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційні скарги покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.І. Матущак