Справа № 638/12811/25
Провадження № 2-а/638/41/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді     Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря     Рудської В.П.,
позивача      ОСОБА_1 ,
представника позивача   Закоморної К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду міста Харкова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 №583 від 10.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи та має психічне захворювання (епілепсію), під час окупації російською федерацією смт.Великий Бурлук перебував у полоні та зазнав катувань. Відразу після приїзду до міста Харкова оновив свої військово-облікові данні та був взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2023 року. В подальшому, 10.05.2025 року на станції метро «Олексіївська» наряд поліції перевірив у нього документи, та оскільки він був оголошений у розшук примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де о 21:00 годині йому винесли постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №583 від 15.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП. Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, зазначає, що жодного протиправного діяння або бездіяльності не вчинював, своєчасно надав інформацію про зміну своїх військово-облікових даних до відповідних державних реєстрів. Згідно відповіді тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.06.2025 року зазначено, що він з 10.05.2025 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як рядовий запасута користується правом на відсрочку до 07.08.2025 року. Однак позивач зазначає, що жодних заяв про зняття його з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та взяття його на облік в ІНФОРМАЦІЯ_5 не подавав, а отже посилання в постанові №583 в протоколі на те, що позивач змінив своє місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим порушив абз.7 ч.3 абз.5 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», є безпідставними. Крім того вказує, що процедура розгляду адміністративної справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення відбулось з грубими порушеннями норм законодавства, оскільки йому не було повідомлено про те, що 10.05.2025 року відбудеться розгляд справи та як зазначено в постанові її розгляд відбувся о 21:00, тобто у нічний час. На підставі викладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами суду від 24.09.2025 року та від 05.12.2025 року витребувано докази у відповідача.
Ухвалою суду від 04.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у заяві, просили скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши вступне слово позивача та представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступного.
Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. 
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним.
10.05.2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №583 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
В постанові зазначено, що 10.05.2025 року о 21:00 по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено факт порушення ним правил військового обліку. Відповідно до наданих громадянином документів виявлено, що він не перебував за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що у нього відбулась зміна персональних даних, про що він не повідомив в семиденний строк та не звіряв свої облікові данні один раз на п`ять років з обліковими даними РТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку, чим порушив вимоги абз.1, абз.4 абз.10 п.1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, абз.7 ч.3, абз.5 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Не погодившись з винесеною постановою та вважаючи її протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
За приписами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Згідно зі ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно п.1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затверджене Постановою КМУ № 154 від 23.02.2024 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України, серед іншого встановлено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Нормами п.п. 12-13 Положення № 154 передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону № 2232-XII.
Відповідно до частини 3 статті 210 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону № 2232-XII, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до абз.абз. 1, 4, 10 п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально - первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
Відповідно до абз.7 ч.3, абз.5 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на яку посилається т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за змістом оскаржуваної постанови, військовий обов`язок включає: дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
З огляду на викладене незрозуміло яке саме правопорушення утворює склад інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
При цьому, суд не може брати до уваги посилання, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Таким чином, у оскаржуваній постанові не викладено фактичних даних, які б давали можливість з`ясувати зміст правопорушення та вирішити питання про наявність або відсутність у діях або бездіяльності позивача складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, оскаржувана постанова, долучена позивачем до позовної заяви, не містить печатки. 
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку з 24.10.2005 року, а в ІНФОРМАЦІЯ_7 - з 28.09.2023 року.
За даними довідки від 22.03.2024 року №6326-5003182277 ОСОБА_1 був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб.
Позивач має номер в реєстрі «Оберіг» 260320200-55687900009. 
У застосунку «Резерв+» позивачем дані оновлено вчасно, а саме 01.07.2024 року. Також зазначено адресу проживання та номер телефону. При цьому адреса проживання збігається з адресою проживання внутрішньо-переміщеної особи.
Згідно пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, після отримання статусу ВПО з 22.03.2024 року проживає за адресою АДРЕСА_1 і з того часу місце мешкання не змінював. 
При цьому матеріали справи не містять інформації на якій підставі ОСОБА_1 було взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Також суд зазначає, що відповідачем на неодноразові ухвали суду про витребування доказів не надано копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі яких було винесено оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Також встановлено, що відповідачем порушено порядок розгляду справи відносно позивача, в ході якої прийнято оскаржувану постанову. ОСОБА_1 не було своєчасно та належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не роз`яснено його процесуальні права.
Відповідно до ч. 1, 2 п. 1, 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; -обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: - письмовими, речовими і електронними доказами; - висновками експертів; - показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до ч.3 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова була складена з порушенням вимог КУпАП та без достатньої правової підстави, з огляду на що наявні підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Питання відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.139 КАС України. 
При ухваленні рішення по справі, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд -
ухвалив:

Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 №583 від 10.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 06.02.2026 року.

Сторони:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , рнокпп НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_2 .
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя:        Д.В.Цвірюк