Номер провадження: 33/813/2387/25
Номер справи місцевого суду: 522/17823/25 
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року                                                                         м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду Котелевського Р.І., перевіривши в порядку підготовки до апеляційного розгляду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Барвенка Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2025 року, 

встановив:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 21.10.2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також стягнутий судовий збір у сумі 650,60 грн. 
Не погодившись із постановою суду, захисник Барвенко Я.В. подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Перевіривши в порядку підготовки до апеляційного розгляду матеріали справи, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід від розгляду даної справи з таких підстав. 
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.
У даній справі, апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_1 , подана його захисником - адвокатом Барвенко Ярославом Віталійовичем.
Водночас головуючому судді відомо, що адвокат Барвенко Я.В. працює в адвокатському об`єднанні «Нікітінський і партнери», співзасновником якого є дружина головуючого судді ОСОБА_2 – Котелевська Тетяна Миколаївна.
Вказані обставини, на переконання головуючого судді, можуть викликати у сторонніх спостерігачів сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Котелевського Р.І. під час розгляду даної справи.
Діючий КУпАП не містить норми, яка передбачає вирішення питань, пов`язаних із заявленим відводом або самовідводом.
Водночас п.4 ч.1 ст.75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Враховуючи існуючи в даній справі обставини та положення діючого законодавства, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та заявити собі самовідвід від розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, а матеріали справи №33/813/2387/20 передати до апарату Одеського апеляційного суду, для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суду. 
Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 75, 80, 401 КПК України, суддя,  

постановив:
 
Заявити собі самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (провадження в суді апеляційної інстанції №33/813/2387/25). 
Матеріали справи №33/813/2387/25 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                                                Р.І. Котелевський