ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р.  м. Київ Справа № 911/1379/25 

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/1379/25
за позовом: Приватного підприємства «Лідер» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 34, оф. 310)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» (07406, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, б. Незалежності, буд. 16, каб. 307)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» (69063, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Ласточкіна Миколи, буд. 16)
про стягнення 3747884,13 грн.

за участю представників:
від позивача: Беззубець О.Л. 
від відповідача: не з`явився
від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Приватне підприємство «Лідер» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. №б/н від 17.04.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» про стягнення 3747884,13 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2025 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.06.2025 о 10:15.
08.05.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД».
15.05.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про проведення судового засідання у даній справі, призначеного на 26.06.2025 о 10:15, без участі його представника. 
20.05.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій останній просить суд:
- не брати до уваги заяву про проведення засідання за відсутності учасника справи від 15.05.2025;
- розглядати справу №911/1379/25 без участі представника позивача у засіданні, що призначено на 26.06.2025 о 10:15.
Ухвалою суду від 26.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1379/25, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» та відкладено підготовче засідання на 24.07.2025 о 13:45.
10.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів надіслання позовної заяви з додатками третій особі.
22.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій останній просить суд повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 про залучення в якості представника відповідача та надання доступу до електронної справи. 
Ухвалою суду від 23.07.2025 заяву про вступ у справу як представника (вих. б/д від 18.07.2025) повернуто без розгляду представнику відповідача Сіроштан Олені Олександрівні.
24.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Ухвалою суду від 24.07.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1379/25 та відкладено підготовче засідання на 19.08.2025 о 17:00.
15.08.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:
- в договорі переведення боргу відсутні умови про розрахунок між сторонами, (первісним та новим боржниками), пов`язаний з переведенням боргу, порядок такого розрахунку та розмір розрахунку;
- в період укладання договору переведення боргу №31-08/23 від 31.08.2023 засновником та керівником ТОВ «Укрвіабуд» був ОСОБА_2 , а приймаючи до уваги той факт, що договір переведення боргу не містить умови про здійснення компенсаційної виплати первісним боржником (ТОВ «Шляхбуд») на корить відповідача, при цьому, відсутнє будь-яке розуміння економічної вигоди від укладеного ТОВ «Укрвіабуд» договору переведення боргу, є підстави вважати, що такий правочин попереднім органом управління відповідача був укладений на шкоду підприємству, що в результаті може призвести до його банкрутства та ліквідації;
- в результаті переведення боргу на нового боржника заміни первісного зобов`язання новим (новації) не відбулося, а отже, сума штрафу у розмірі 120 000, 00 грн., що нарахована позивачем на підставі п. 5.3 Договору переведення боргу №31-08/23 від 31.08.2023, заявлена до стягнення в судовому порядку без достатніх на те правових підстав, а тому, на переконання відповідача, в цій частині позов не підлягає задоволенню;
- при здійсненні розрахунку пені позивачем не враховані положення ч. 6 ст. 232 ГК України щодо припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано;
- суми нарахованих позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних, за даних обставин, із засобу розумного стимулювання боржника виконати основне зобов`язання, перетворюється на непомірний фінансовий тягар для відповідача, а для позивача - джерело отримання невиправданих додаткових прибутків, враховуючи ще й той факт, що третя особа допустила суттєві порушення своїх зобов`язань, що виявляється у не переданні відповідачу первинної документації, що підтверджує належне виконання позивачем договору №020221 купівлі-продажу від 02.02.2021 та відсутності будь-яких виплат ТОВ «Шляхбуд» на користь ТОВ «Укрвіабуд» за договором переведення боргу.
Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд визнати причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, поновити строк та долучити відзив до матеріалів справи №911/1379/25, передати дану справу на розгляд до Господарського суду Запорізької області, у провадженні якого перебуває справа №908/3532/23 про банкрутство ТОВ «Шляхбуд», у разі відсутності підстав для передання справи на розгляд до Господарського суду Запорізької області витребувати від ПП «Лідер» та ТОВ «Шляхбуд» первинні документи, які підтверджують виконання позивачем договору №020221 купівлі-продажу від 02.02.2021, зокрема, видаткові накладні та/або акти приймання-передачі, податкові накладні, сертифікати якості продукції, товарно-транспортні накладні, подорожні листи тощо, зменшити розмір сум пені, 3% річних та втрат від інфляції на 90%.
19.08.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.
19.08.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 19.08.2025, на іншу дату. 
Ухвалою суду від 19.08.2025 заяву відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позов задоволено, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю “УКРВІАБУД” пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи №911/1379/25 на розгляд до Господарського суду Запорізької області, у провадженні якого перебуває справа №908/3532/23 про банкрутство ТОВ «Шляхбуд», відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у ПП “Лідер” та ТОВ “Шляхбуд” та відкладено підготовче засідання на 25.09.2025 о 15:15.
25.09.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження у справі №911/1379/25.
Ухвалою суду від 25.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку проведення підготовчого провадження, закрито підготовче провадження у справі №911/1379/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2025 о 10:00.
05.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. 
06.11.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. 
Ухвалою суду від 06.11.2025 відкладено розгляд справи на 27.11.2025 о 10:30. 
Ухвалою суду від 27.11.2025 відкладено розгляд справи на 18.12.2025 о 10:00.
У судове засідання 18.12.2025 з`явився представник позивача.
Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 18.12.2025 не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» є: 69063, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Ласточкіна Миколи, буд. 16, у зв`язку з чим ухвали суду у даній справі були направлені судом поштою на вказану адресу третьої особи.
Однак, до суду повернулись поштові відправлення адресовані третій особі разом з копіями ухвал суду, які відповідно до довідок про причини повернення/досилання АТ "Укрпошта" було повернуто з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи надіслання судом ухвал суду на адресу третьої особи, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що їх неотримання останнім та повернення до суду є наслідками свідомого діяння (бездіяльності) Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» щодо їх належного отримання.
Згідно ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідачу судом надсилались ухвали у даній справі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, які були отримані останнім, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД».
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи позиції сторін, суд встановив.
Позов мотивовано заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» (далі-відповідач) перед Приватним підприємством «Лідер» (далі-позивач), що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань згідно умов Договору переведення боргу №31-08/23 від 31.08.2023.
Так, позивач зазначає, що 02.02.2021 між Приватним підприємством «Лідер» (далі-Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» (далі-Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №020221 (далі-Договір купівлі-продажу), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов?язується передати у власність Покупця щебеневу продукцію в асортименті (далі по тексту «продукція»), а Покупець зобов??язується попередньо оплатити продукцію та прийняти її на умовах даного Договору.
Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу встановлено, що ціна продукції - договірна, узгоджується Сторонами в Специфікаціях та/або в рахунку-фактурі на кожну замовлену партію продукції. Сторони можуть погоджувати ціну на продукцію також шляхом укладення додаткової угоди (додатків) до Договору.
Згідно пунктів 4.1, 4.2., 4.3. Договору купівлі-продажу Покупець зобов??язаний оплатити партію продукції авансом до дати поставки замовленої партії, тобто шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Продавця суми передоплати в розмірі 100% вартості замовленої партії продукції, якщо щодо окремої партії продукції Сторонами не встановлені інші умови оплати (п. 2.3. цього Договору). За письмовою згодою Сторін, можливе здійснення розрахунків іншим способом за умови, що він не суперечить законодавству України. Сторони домовились, що Продавець може достроково виконати свої зобов?язання за цим Договором та здійснити поставку продукції Покупцю до здійснення ним авансового платежу (передоплати) за таку продукцію. У такому випадку Покупець зобов?язаний оплатити поставлену йому партію продукції протягом 3 (трьох) банківських днів з дня поставки такої партії продукції.
Позивач наголошує на тому, що він виконав належним чином свої зобов`язання за умовами Договору купівлі-продажу та поставив Товариству з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» продукцію на загальну суму 5 222 305, 08 грн. 
Проте, станом на 31.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» не розрахувалось з позивачем за поставлену останнім продукцію, у зв`язку з чим третя особа заборгувала позивачу 5 222 305, 08 грн., на підставі Договору купівлі-продажу. На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено до матеріалів справи підписаний між ним та третьою особою Акт звірки взаєморозрахунків від 31.08.2023. 
З позовної заяви вбачається, що 31.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД» (далі-Первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» (далі-Новий боржник) та Приватним підприємством «Лідер» (далі-Кредитор) було укладено Договір переведення боргу №31-08/23 (далі - Договір переведення боргу), згідно п. 1.1. якого Первісний боржник має заборгованість перед Кредитором на суму 5 222 305, 08 грн. (п?ять мільйонів двісті двадцять дві тисячі триста п?ять грн. 08 коп.) з ПДВ (далі — Борг), що виникла на підставі поставки щебеневої продукції за Договором №020221 купівлі-продажу від « 02» лютого 2021 року (далі — Основний договір), що підтверджується в т.ч. Актом звірки взаєморозрахунків від 31.08.2023 між ПП «ЛІДЕР» та ТОВ «ШЛЯХБУД», підписанням якого Первісний боржник визнав Борг.
Відповідно до пунктів 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. Договору переведення боргу Первісний боржник підтверджує обсяг та підстави Боргу. Первісний боржник переводить Борг на Нового боржника в повному обсязі. Кредитор не заперечує проти переведення Боргу. Борг вважається переведеним на Нового боржника, а останній набуває статусу зобов??язаної особи перед Кредитором з моменту підписання Договору.
Пунктом 2.1. Договору переведення боргу передбачено, що борг Нового боржника повинен бути погашений Кредитору в такому порядку та строках, (далі-графік платежів):
1. вересень 2023р. – 522 305, 08 грн.;
2. жовтень 2023р. – 500 000, 00 грн.;
3. листопад 2023р. – 500 000, 00 грн.;
4. грудень 2023р. – 500 000, 00 грн.;
5. січень 2024р. – 200 000, 00 грн.;
6. лютий 2024р. – 200 000, 00 грн.;
7. березень 2024р. – 400 000, 00 грн.;
8. квітень 2024 р. – 400 000, 00 грн.;
9. травень 2024р. – 450 000, 00 грн.;
10. червень 2024р. – 450 000, 00 грн.;
11. липень 2024р. – 550 000, 00 грн.;
12. серпень 2024р. – 550 000, 00 грн.
Всього з ПДВ – 5 222 305, 08 грн.
Новий боржник зобов`язується у строк до « 30» серпня 2024 року сплатити Кредитору 5 222 305, 08 грн. (п?ять мільйонів двісті двадцять дві тисячі триста п?ять грн. 08 коп.) з ПДВ за встановленим п. 2.1. графіком платежів (п. 2.2. Договору переведення боргу). 
Згідно п. 2.3. Договору переведення боргу Первісний боржник зобов?язується сплатити Новому боржнику 5 222 305, 08 грн. (п?ять мільйонів двісті двадцять дві тисячі триста п?ять год. 08 коп.) з ПДВ в оплату за погашення Новим боржником Боргу перед Кредитором.
Пунктом 3.1. Договору переведення боргу встановлено, що Новий боржник підписанням цього Договору підтверджує що йому була передана вся інформація (документація) за Основним договором та іншими документами, що відображають обсяги, характер та підстави Боргу. 
Згідно п. 4.1. Договору переведення боргу Новий боржник зобов?язується належним чином виконати грошові зобов?язання, визначені п.2.1. та п.2.2. Даного Договору. 
У випадку невиконання або неналежного виконання Новим боржником своїх обов?язків за цим Договором Новий боржник сплачує Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми загального боргу за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 5 (п?ять) відсотків від суми заборгованості за кожним простроченим понад 15 (п??ятнадцять) календарних днів платежем. В цьому випадку Кредитор має право на вирішення спорів та розбіжностей без досудового врегулювання (п. 5.3. Договору переведення боргу).
Даний Договір набирає юридичної сили з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань (п. 6.3. Договору переведення боргу).
Позивач вказує, що відповідач частково виконав свої грошові зобов`язання за умовами Договору переведення боргу та сплатив йому 2 472 000, 00 грн. Останній платіж за вказаним Договором було здійснено відповідачем 19.11.2024, тобто після настання строку виконання зобов`язання з оплати за п. 2.1. та п. 2.2. Договору переведення боргу.
Таким чином, позивач наголошує на тому, що у відповідача утворилась перед ним заборгованість у розмірі 2 750 305, 08 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в примусовому порядку.
Також, з підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання за Договором переведення боргу позивач заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 120 000, 00 грн., інфляційній втрати у розмірі 383 756, 34 грн., пеню у розмірі 399 301, 70 грн. та три проценти річних у розмірі 94 521, 01 грн. 
Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до статті 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Договір про переведення боргу передбачає заміну боржника в зобов`язанні. При цьому ані саме зобов`язання, ані кредитор у ньому не змінюється.
З укладанням договору про переведення боргу зобов`язання в первісного боржника припиняється, а новий боржник набуває обов`язку виконати певні зобов`язання перед кредитором.
Природа договору про переведення боргу полягає в тому, що первісний боржник переводить свій борг (покладає обов`язки з погашення свого боргу) на нового боржника. До останнього в повному обсязі й на тих самих умовах, що були на момент переведення боргу, переходять права й обов`язки первісного боржника.
Переведення боргу передбачає перехід від первинного боржника до нового як обов`язків, так і відповідальності за їх невиконання. Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором та первинним боржником.
Судом встановлено, що між сторонами Договору переведення боргу, у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема погоджено предмет, ціну, умови виконання та строк його дії.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 2.1. Договору переведення боргу передбачено, що борг Нового боржника повинен бути погашений Кредитору в такому порядку та строках, (далі-графік платежів):
1. вересень 2023р. – 522 305, 08 грн.;
2. жовтень 2023р. – 500 000, 00 грн.;
3. листопад 2023р. – 500 000, 00 грн.;
4. грудень 2023р. – 500 000, 00 грн.;
5. січень 2024р. – 200 000, 00 грн.;
6. лютий 2024р. – 200 000, 00 грн.;
7. березень 2024р. – 400 000, 00 грн.;
8.квітень 2024 р. – 400 000, 00 грн.;
9. травень 2024р. – 450 000, 00 грн.;
10. червень 2024р. – 450 000, 00 грн.;
11. липень 2024р. – 550 000, 00 грн.;
12. серпень 2024р. – 550 000, 00 грн.
Всього з ПДВ – 5 222 305, 08 грн.
Новий боржник зобов`язується у строк до « 30» серпня 2024 року сплатити Кредитору 5 222 305, 08 грн. (п?ять мільйонів двісті двадцять дві тисячі триста п?ять грн. 08 коп.) з ПДВ за встановленим п. 2.1. графіком платежів (п. 2.2. Договору переведення боргу). 
Пунктом 3.1. Договору переведення боргу встановлено, що Новий боржник підписанням цього Договору підтверджує що йому була передана вся інформація (документація) за Основним договором та іншими документами, що відображають обсяги, характер та підстави Боргу. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав своє грошове зобов`язання перед позивачем, згідно умов Договору переведення боргу в повному обсязі, у результаті чого на момент звернення до суду у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» існує прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 2 750 305, 08 грн.
Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи вказане вище, позовні вимоги Приватного підприємства «Лідер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» про стягнення 2 750 305, 08 грн. заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З підстав порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач заявив до стягнення з відповідача 120 000, 00 грн. штрафу, 399 301, 70 грн. пені, 94 521, 01 грн. трьох процентів річних та 383 756, 34 грн. інфляційних втрат. 
Розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат виконано позивачем за загальний період з 01.10.2023 по 17.04.2025 на суми заборгованості, згідно графіку платежів за Договором, з урахуванням часткової оплати.
Розрахунок пені виконано позивачем за загальний період з 19.04.2024 по 30.04.2024 на суми заборгованості, згідно графіку платежів за Договором, з урахуванням часткової оплати.
Штраф позивачем заявлений у розмірі 5% від кожного простроченого платежу за період з квітня 2024 року по серпень 2024 року.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
У випадку невиконання або неналежного виконання Новим боржником своїх обов?язків за цим Договором Новий боржник сплачує Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми загального боргу за кожен день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 5 (п?ять) відсотків від суми заборгованості за кожним простроченим понад 15 (п?ятнадцять) календарних днів платежем. В цьому випадку Кредитор має право на вирішення спорів та розбіжностей без досудового врегулювання (п. 5.3. Договору переведення боргу).
Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня та штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 19.09.2019 у справі №904/5770/18.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що останні здійснено арифметично вірно, та у відповідності до умов Договору переведення боргу, обставин справи та вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення 120 000, 00 грн. штрафу, 399 301, 70 грн. пені, 94 521, 01 грн. трьох процентів річних та 383 756, 34 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на 90%, суд зазначає наступне.
Вказане клопотання мотивовано наступним:
- Договір переведення боргу укладено між ТОВ «Уквіабуд» та ТОВ «Шляхбуд» 31.08.2023, в цей період засновником та керівником ТОВ «Укрвіабуд» був Крижанівський І., який був мобілізований до лав ЗСУ;
- провадження у справі №908/3532/23 про банкрутство ТОВ «Шляхбуд» відкрито 15.12.2023, через кілька місяців після укладання Договору переведення боргу. Тобто, укладаючи договір переведення боргу керівництву ТОВ «Шляхбуд» було відомо про свій незадовільний фінансовий стан;
- укладаючи Договір переведення боргу ТОВ «Шляхбуд» діяло недобросовісно по відношенню до ТОВ «Укрвіабуд». У разі невчинення відповідачем та третьою особою такого правочину, позивач був би позбавлений права на стягнення пені, 3% річних та індексу інфляційних втрат за договором №020221 купівлі-продажу від 02.02.2021;
- суми нарахованих позивачем, пені, інфляційних втрат та 3% річних за даних обставин із засобу розумного стимулювання боржника виконати основне зобов?язання перетворюється на непомірний фінансовий тягар для відповідача, а для позивача - джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.
Так, господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
Так, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Аналіз приписів статті 551 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року в справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року в справі № 916/553/19.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Отже, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.
В якості підтвердження наявності підстав для зменшення розміру пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на 90% відповідачем надано суду копію військового квитка ОСОБА_2 . 
Відтак, підсумовуючи все наведене вище, дослідивши документи надані відповідачем на підтвердження наявності обставин для зменшення розміру пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на 90%, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність обставин, які мають істотне значення для зменшення штрафних санкцій.
Крім того, в частині вимог клопотання відповідача про зменшення розміру трьох процентів річних та інфляційних витрат слід звернути увагу на приписи ст. 551 ЦК України.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).
За таких обставин, клопотання відповідача про зменшення розміру пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на 90% задоволенню не підлягає.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Позивачем доведено суду факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором переведення боргу №31-08/23 від 31.08.2023. Натомість, відповідач станом на день розгляду даної справи заявлених до нього вимог не спростував.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі “Трофимчук проти України” Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у справі – Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД», відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.
У судовому засіданні, яке відбулося 18.12.2025, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Лідер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІАБУД» (07406, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, б. Незалежності, буд. 16, каб. 307, код ЄДРПОУ 44039409) на користь Приватного підприємства «Лідер» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 34, оф. 310, код ЄДРПОУ 31563452) заборгованість у розмірі 2 750 305 (два мільйони сімсот п`ятдесят тисяч триста п`ять) грн. 08 коп., штраф у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 383 756 (триста вісімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят шість) грн. 34 коп., пеню у розмірі 399 301 (триста дев`яносто дев`ять тисяч триста одна) грн. 70 коп., три проценти річних у розмірі 94 521 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот двадцять одну) грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 44 974 (сорок чотири тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 61 коп., видавши наказ.

Повний текст рішення складено 30.01.2026.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.