Справа № 523/22682/25
Провадження №2-о/523/106/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р.   м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої – судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судових засідань Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 24 в м. Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу № 523/22682/25 (2-о/523/106/26) за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи – Одеської міської ради про встановлення факту проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи – Одеської міської ради звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви вказує на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 , після чого відкрилася спадщина на належне йому майно. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОМНО Русских С.Б. із заявою про прийняття спадщини, на майно, що залишилось після смерті батька – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, приватним нотаріусом заявнику було відмовлено та роз`яснено, що ОСОБА_1 пропустив визначений законодавством строк щодо подачі заяви про прийняття спадщини, та на час відкриття спадщини останній не проживав постійно разом із спадкодавцем.
Заявник вказує на те, що останній проживав разом із батьком на день його смерті, але фактично зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_1 . Батько заявника ОСОБА_2 був тяжко хворим, фактично прикутим до ліжка, у зв`язку із чим потребував постійного догляду. Заявник постійно знаходився біля батька та здійснював догляд за останнім. 
Оскільки, спори відносно спадщини та кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 відсутні, однак, оформити належні спадкові права заявнику не надається за можливим, просить суд задовольнити дану заяву, та ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із батьком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 .
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився  ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією паспорта громадянина України старого зразка Серії НОМЕР_1 виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 18.10.1999 року.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 11.11.1983 року. Свідоцтво видано на російській мові, в якому дані особи зазначені російською мовою « ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ».
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України старого зразка Серії НОМЕР_3 виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 20.01.2000 року.
Батько заявника ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 24.03.2025 року.
ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОМНО Русских С.Б. із заявою про прийняття спадщини, на майно, що залишилось після смерті батька – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, приватним нотаріусом заявнику було відмовлено та роз`яснено, що ОСОБА_1 пропустив визначений законодавством строк щодо подачі заяви про прийняття спадщини, та на час відкриття спадщини останній не проживав постійно разом із спадкодавцем, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа приватного нотаріуса ОМНО Русских С.Б. № 522/01-16 від 26.09.2025 року.
Так, в матеріалах справи наявна копія Висновку № 60 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі виданої КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» Одеської міської ради від 27.01.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Окрім того, в матеріалах справи наявна копія Висновку ЛКК № 81 від 04.02.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , потребує стороннього догляду.
ОСОБА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 та здійснював постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 11.02.2025 року.
Відповідно до Договору-замовлення на організацію проведення поховання від 24.03.2025 року замовником такого договору є ОСОБА_1 , а виконавець зобов`язується якісно і своєчасно здійснити надання послуг поховання ОСОБА_2 , згідно із Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 від 24.03.2025 року.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно приписів ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно пп. 4.12 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. 
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом МЮУ № 1784/5 від 17.09.2015 вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії Акту про сумісне проживання за здійснення догляду складеного ОСББ «Бочарова-14» від 16.10.2025 року громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживав у квартирі АДРЕСА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із ним постійно проживав його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснював за ним догляд, у зв`язку із тривалим тяжким станом здоров`я батька. Протягом усього часу хвороби батька, сусіди та члени правління ОСББ неодноразово були свідками того, що саме ОСОБА_1 доглядав за батьком, забезпечував його побутові потреби, купував ліки, супроводжував у лікуванні та згодом займався похованням.
Так, із наявного в матеріалах справи Супровідного листа складеного ОСББ «Бочарова-14» від 06.10.2025 року вбачається, що ОСББ «Бочарова-14» підтверджує, що ОСОБА_1 , який проживає у квартирі АДРЕСА_3 , фактично постійно мешкав за вказаною адресою разом із батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього – ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшов своє підтвердження на підставі досліджених судом доказів. 
Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву  ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи – Одеської міської ради про встановлення факту проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини – задовольнити. 
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Пересипського 
районного суду м. Одеси     І.О. Кремер