П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/2758/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
21 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту правової політики та якості Вінницької міської ради Петрова Андрія Анатолійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до директора Департаменту правової політики та якості Вінницької міської ради Петрова Андрія Анатолійовича про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.02.2025 року позивачем електронною поштою подано інформаційний запит до КП "Муніципальна варта".
Не погоджуючись із відповіддю та строками її надання, позивач звернувся до Вінницької міської ради зі скаргою від 12.02.2025 року, яку просив розглянути за його участі.
21.02.2025 року було проведено розгляд скарги в дистанційному режимі за допомогою платформи Zoom за участі директора департаменту правової політики та якості - ОСОБА_2 та начальника відділу житлово-комунальних питань транспорту та зв`язку - Кріпак О. та позивача.
Після під`єднання до відео-конференції, відповідно до доводів позивача, у зв`язку із технічними питаннями, останній повідомив про необхідність перепідключенням посадовим особам із персональних комп`ютерів, чого зроблено не було.
Так, листом від 27.02.2025 року за підписом директора департаменту Петрова А., позивача повідомлено про розгляд його скарги та вказано на відсутність виявлених порушень у діях працівників КП "Муніципальна варта".
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не забезпечення його права бути присутнім при розгляді заяви та протиправними дії щодо внесення недостовірних відомостей у вказаний лист, звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 40 Конституції України кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі- Закон № 393/96-ВР). 
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до частин 1, 3 статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Порядок розгляду скарг встановлений статтею 16 Закону №393/96-ВР.
Так, частиною 1 цієї статті регламентовано, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Частиною 1 статті 18 Закону №393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.
Вказаному праву кореспондує обов`язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організацій незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу ( частини 1 статті 19 Закону №393/96-ВР ).
З аналізу змісту заявлених позовних вимог, судом встановлено, що позиція позивача зводиться до того, що відповідачем протиправно обмежено його права, гарантовані статтею 18 Закону №393/96-ВР - право бути присутнім при розгляді заяви та особисто викласти аргументи. При цьому позивач акцентує на необхідності дотримання встановленої законом правової процедури.
Як свідчать матеріали справи, позивача належним чином запрошено на розгляд скарги.
Так, до розгляду скарги у режимі відеоконференції на платформі Zoom було доєднано позивача. На розгляді звернення останнього були присутні директор департаменту правової політики та якості - ОСОБА_2 та начальник відділу житлово-комунальних питань транспорту та зв`язку - Кріпак О. та позивача. 
Водночас, відповідно до доводів позивача, з боку відповідача не було забезпечено належне технічне забезпечення, зокрема, ОСОБА_3 не увійшла до системи зі свого ПК. 
У зв`язку із незабезпеченням відповідачем конференції належним чином, подальший розгляд звернення за участі позивача не проводився. Так, відповідачем розглянуто звернення за його відсутності та надано лист-відповідь.
Суд зауважує, що безпосередній розгляд звернення здійснювався директором департаменту ОСОБА_4 , водночас ОСОБА_3 була присутня при розгляді скарги як модератор.
Більше того, чинне законодавство України, що регулює порядок розгляду звернень та проведення засідань у режимі відеоконференції, не містить імперативних норм, які б зобов`язували кожного учасника засідання використовувати окремий персональний пристрій.
Ключовою вимогою процесуальної форми у даному випадку є належна ідентифікація осіб та забезпечення можливості реалізації їхніх повноважень.
Позивачем не заперечується, що посадові особи були належним чином ідентифіковані, перебували в полі зору камери та мали можливість брати участь у обговоренні.
Таким чином, спільне використання технічного засобу не вплинуло на зміст процедури розгляду. У даному контексті суд застосовує принцип пріоритету суті над формою, оскільки технічний спосіб забезпечення присутності не може бути домінуючим над самим фактом розгляду справи.
Відповідач не є суб`єктами, які забезпечують технічне функціонування сторонніх програмних продуктів.
Відповідно до принципу розумності, посадова особа не може нести відповідальність за обставини, що перебувають поза межами її волі та контролю.
Оскільки під час розгляду заяви було забезпечено достатній рівень комунікації, який дозволив сторонам висловити свої позиції, технічні недоліки трансляції не є істотним порушенням процедури.
Водночас, наведені позивачем технічні недоліки не можуть бути розцінені як підстава для відмови у розгляді скарги або ж відкладення розгляду.
Таким чином, суд констатує, що відповідачем належним чином забезпечено участь позивача у розгляді скарги.
А наведені позивачем доводи не можуть свідчить про протиправність розгляду скарги за його відсутності.
Щодо доводів позивача про зміст вказаної відповіді у частині надання оцінки про дотримання КП "Муніципальна варта" строку розгляду інформаційного запиту, суд зауважує таке.
Частиною 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини 1 статті 42 Закону України "Про адміністративну процедуру" заява реєструється адміністративним органом в день її надходження.
Згідно пункту 2 розділу 3 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5, документи реєструються лише один раз (вхідні – у день надходження або не пізніше наступного робочого дня (якщо документ надійшов у неробочий час), створювані – у день підписання або затвердження).
Судом встановлено, що надісланий позивачем електронною поштою лист до КП "Муніципальна варта" містить відмітку про його реєстрацію за вхідним номером 23 та датою 04.02.2025 року.
Відтак, з огляду на вищенаведене, відповідачем здійснено аналіз дотримання строку розгляду звернення саме з дати реєстрації, яка свідчить про момент отримання запиту.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.