Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3388/25
Номер провадження2-а/173/2/2026

ПОСТАНОВА
іменем України
30 січня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом доГоловного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанови серії ББА № 276616 про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15.11.2025 інспектором ВП №3 Кам`янського РУП старшим лейтенантом Коцким Євгеном Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 276616 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн.
Крім того, позивач, посилаючись на 1.10 ПДР України, зазначає, що він керував електровелосипедом потужністю 3 кВт, на який не потрібно державний номер та свідоцтво на право керування, а використання шолому обов`язкове тільки для неповнолітніх.
Також зазначає, що інспектор Коцкий Є.А. порушив його конституційні права та позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, зокрема правом скористатись юридичною допомогою адвоката, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.
18 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та визначено розглядати за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників розгляду справи.
26.12.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заперечення мотивує тим, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. При цьому зазначає, що 15.11.2025 інспектором ВП №3 Кам`янського РУП старшим лейтенантом Коцким Євгеном Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 276616 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 510,00грн. В постанові вказано, що 15.11.2025 о 20 год. 28 хв. по вул. Пожежна в м. Верхньодніпровськ, Кам`янського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mototech», не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України та керував без мотошолому, чим порушив п.2.3 ПДР України, тим самим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст.121 КУпАП.
Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується двома відеозаписами, в ході перегляду яких встановлено, що позивач ОСОБА_1 керував «Mototech» без номерного знаку, без мотошолому та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.
Таким чином, представник відповідач вважає, що в діях позивача вбачається склад адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому постанова є законною.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази у справі, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2025 серії ББА № 276616 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 510,00грн.
Згідно постанови, 15.11.2025 о 20 год. 28 хв. по вул. Пожежна в м. Верхньодніпровськ, Кам`янського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mototech», не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України та керував без мотошолому, чим порушив п.2.3 ПДР України, а тому скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи.
Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.
Також, згідно абз. 1 та 2 ч. 2 ст. 7 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд зазначає, що згідно з вимогами ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 5 ст. 121 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
У п.1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у цих Правилах та мають наступне значення:
- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто всі механічні транспортні засоби є транспортними засобами, але не всі транспортні засоби є механічними, оскільки транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує межу 3 кВт.
Статтею 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» визначено поняття низько швидкісного легкого електричного транспортного засобу колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Згідно п.п.а п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, крім іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з п.2.13 ПДР України транспортні засоби належать до таких категорій, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Отже, враховуючи наведене, до категорії А1, у випадках відсутності якої особа притягується до адміністративної відповідальності, можна віднести саме механічні транспортні засоби, які мають електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.03.2018 у справі №278/3362/15-к, відповідно якої, розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
Водночас суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення від 15.11.2025 серії ББА № 276616, зазначено, щоОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mototech».
Однак, відповідач, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП та ч. 2 ст. 7 КАС України, не надав суду жодного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mototech», який має потужність електродвигуна понад 3 кВт., а тому є механічним транспортним засобом. 
Натомість позивачем до матеріалів справи надано чек на придбання електричного велосипеда «Zaria Tiger», на якому, як стверджує позивач, він їхав в момент зупинки працівниками поліції, що не спростовано відповідачем. З даного чеку вбачається, що цей електровелосипед обладнаний електродвигуном потужністю 1,3 кВт. 
Тому, враховуючи, що електричний велосипед з потужністю електродвигуна 1,3 кВт, яким керував позивач, не є механічним транспортним засобом у розумінні Правил дорожнього руху України, не підлягає державній реєстрації та не вимагає отримання посвідчення водія відповідної категорії, оскільки потужність його електродвигуна є меншою ніж 3 кВт, суд доходить висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП.
З тих самих підстав відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки вимоги щодо користування мотошоломами поширюються на водіїв мотоциклів, мопедів та інших механічних транспортних засобів, яким електровелосипед позивача не є.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу та події адміністративного правопорушення.
Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що відповідач у даній справі не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови.
Згідно статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ, є вичерпний.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанову серії ББА № 276616по справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2025 слід скасувати, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 20, 46, 241, 243, 245, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову серії ББА № 276616 від 15.11.2025р про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областіна користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:         Є.В.Челюбєєв