номер провадження справи 19/205/24

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29.01.2026 Справа № 908/3570/25
м.Запоріжжя Запорізької області  
Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 35625014; адреса для листування: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4)
до відповідача 1: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірми ім. Мічуріна» (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86, ідентифікаційний код 03749796)
до відповідача 2:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про стягнення 460 342,66 грн 

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 3935/08-07/25 від 28.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірми ім. Мічуріна» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №011/11176/00946274 від 08.12.2020 року в розмір 460 342,66 грн., з яких: 372 618,64 грн - сума основного боргу, 87 724,02 грн - заборгованість за відсотками.
Позов обґрунтовано приписами ст.ст. 526, 530, 553, 554, 610, 1054 ЦК України та мотивовано порушенням відповідачем умов Кредитного договору в частині оплати кредиту та процентів.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025, справі присвоєно єдиний унікальний 908/3570/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.
На запит суду отримано відповідь № 1786107 від 17.09.2025 про відсутність довідки ВПО щодо відповідача ОСОБА_2 . 
Згідно відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі ОСОБА_2 не знайдено.
Ухвалою суду від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3570/25. Присвоєно справі номер провадження 19/205/25. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Розгляд справи по суті ухвалено розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачам строк для подання до суду: відзиву на позов із доказами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; заперечень із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України. 
Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СВК «Агрофірма ім.Мічуріна» має зареєстроване місцезнаходження на тимчасово окупованій території: 71112, Запорізька область, Приморський район, с.Єлисеївка, вул.40-річчя Перемоги 86, 
Відповідач 2 ОСОБА_1 також зареєстрована на тимчасово окупованій території: АДРЕСА_2 . 
Укрпошта на вказаний індекс пошту не відправляє.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
До вказаного Переліку тимчасово окупованих територій входить село Єлисеївка, Софіївської (Коларівської) сільської територіальної громади Бержянського району, Запорізької області, Україна код UA23020090040046811 (включено з 26.02.2022).
Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідачі 1, 2 про відкриття провадження у даній справі були повідомлені належним чином, у відповідності до статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, шляхом розміщення тексту відповідної ухвали на вказаному сайті. 
Отже, судом вжито всі можливі заходи для повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі № 908/3570/25.
Судом також враховано, що не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Про хід розгляду справи відповідачі могли дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, тридцятиденний термін, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, сплив. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому, суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України).
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно зі ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відзив на адресу суду від відповідачів не надходив, як не надходило і будь-яких клопотань чи заяв.
Згідно зі ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/35701/25 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 29.01.2026.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.
З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
08.12.2020 між Акціонерним товариством "Райфайзен Банк Аваль" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райфайзен Банк" (АТ "Райфайзен Банк"/Банк/Кредитор) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма ім.Мічуріна» (СВК Агрофірма ім.Мечуріна/Позичальник) укладено кредитний договір № 011/1117/00946274 (кредитний договір/договір).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі Кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 1 000 000,00 гривень (ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором.
Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кінцевий термін надання кредиту 08.02.2021 - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту.
Згідно з п. 1.3. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту - 08.12.2023, або інша дата визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, кредит надається позичальнику на розвиток бізнесу, а саме фінансування витрат, пов`язаних з веденням господарської діяльності позичальника, за винятком надання або повернення фінансової допомоги, внесків до статутного фонду, благодійних внесків, виплати дивідендів.
Згідно з п. 2.1. кредитного договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3. договору включно позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 18,35 % річних. Розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором.
Відповідно до п. 2.2. кредитного договору у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 18,35 % річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.
Підпунктом 3.1.3. п. 3.1. кредитного договору передбачено, що обов`язковими умовами надання позичальнику кредиту або його частини (траншу) є, зокрема, наявність поточного рахунку.
У розділі "Визначення термінів" кредитного договору поточним рахунком позичальника зазначено № НОМЕР_2 , відкритий в АТ "Райфайзен Банк", код банку 380805.
На виконання п. 3.1. кредитного договору, банком перераховано на рахунок № НОМЕР_3 позичальнику кредитні кошти в сумі 1 000 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позичальника.
Відповідно до п. 5.2., 5.3. кредитного договору протягом визначеного Графіком періоду позичальник зобов`язаний привести розмір заборгованості за кредитом відповідно до розміру, що не перевищує ліміт, встановлений Графіком на відповідний період. Для цього позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом у розмірі, що визначається як різниця між фактичною сумою заборгованості за кредитом та лімітом, встановленим на наступний період не пізніше дня закінчення дії поточного періоду. Якщо останній день періоду не є Банківським днем, позичальник зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом не пізніше останнього Банківського дня, що передує останньому дню періоду. Позичальник зобов`язаний здійснювати сплату процентів у валюті кредиту щомісячно, кожного 08 числа (дата платежу) та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі, відповідно до умов договору.
З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, 08.12.2020 між Акціонерним товариством "Райфайзен Банк Аваль" правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райфайзен Банк" (Кредитор) та ОСОБА_2 (Поручитель) укладено Договір поруки №011/1176/00946274-П (Договір поруки).
Згідно із п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за цим Договором забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.
Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань.
Пунктом 1.3. Договору поруки передбачено, що без додаткового отримання попередньої згоди Поручителя (у тому числі без додаткового повідомлення Поручителя та без укладення додаткових угод до Договору), підписанням цього Договору Поручитель надає свою згоду на поширення поруки на будь-які зміни до Основного Договору, внаслідок яких може бути збільшено розмір його відповідальності перед Кредитором, в тому числі внаслідок:
- збільшення розміру будь-якого з Забезпечених зобов`язань (наприклад збільшення розміру кредиту, в т.ч. на суму нарахованих та несплачених процентів (капіталізація процентів), збільшення розміру процентів) або продовження строку виконання будь-якого з Забезпечених зобов`язань;
- доповнення Основного Договору новими зобов`язаннями Позичальника щодо сплати будь-яких платежів на користь Кредитора;
- зміни будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за Кредитними операціями;
- доповнення Основного Договору будь-якими зобов`язаннями Позичальника, невиконання якихможе призвести до направлення вимоги про дострокове погашення Забезпечених зобов`язань.
За приписами п. 2.1. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимоги від Поручителя виконання ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель - зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання Забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за Забезпеченими зобов`язаннями.
Відповідно до п. 6.1.-6.2. Договору поруки встановлено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і скріплення печаткою Кредитора. Строк поруки, що встановлена Договором, за кожним Забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного Забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного Забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, що випливає із Прав Вимоги та звернення стягнення за Договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України.
27.07.2024 між АТ "Райффайзен Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ "ФК "ЄАПБ"/Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 011/11176/00946274-П від 08.12.2020, укладеним між АТ "Райффайзен Банк" та СВК Агрофірма ім.Мічуріна, перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ". 
Відповідно до п. 2.1. договору відступлення права вимоги на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України, АТ "Райффайзен Банк" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні АТ "Райффайзен Банк" права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі(ах) боржників (Портфель заборгованості).
Керуючись п. 2.2. договору відступлення права вимоги, відступлення до ТОВ "ФК "ЄАПБ" зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ "ФК "ЄАПБ" п. 3.2. договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.
Згідно з п. 2.3. договору відступлення права вимоги на умовах, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє АТ "Райффайзен Банк" у кредитних договорах та договорах забезпечення, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ "Райффайзен Банк", включаючи право вимагати від боржників та поручителів належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення.
Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.
Відповідно до реєстру боржників від 29.07.2024 до договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до СВК «Агрофірма ім.Мічуріна» за кредитним договором № 011/11176/009446274 від 08.12.2020, в сумі 460342,66 грн, з яких: 372 618,64 грн заборгованість за основним боргом; 87 724,02 грн заборгованість за відсотками.
Нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ "Райффайзен Банк" станом на день відступлення права вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.
Враховуючи те, що в реєстрі боржників від 29.07.2024 міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядну, надано витяг з реєстру боржників від 29.07.2024, що містить дані лише щодо СВК «Агрофірма ім.Мічуріна».
Згідно з п. 5.5. договору відступлення права вимоги з дати відступлення права вимоги новий кредитор приймає на себе всі ризики, пов`язані із подальшим стягненням заборгованості за кредитними договорами та зверненням стягнення за договорами забезпечення незалежно від стадії стягнення - судової чи позасудової, самостійно визначає способи стягнення заборгованості, що випливає із прав вимоги та звернення стягнення за договорами забезпечення та здійснює їх на власний розсуд та ризик з урахуванням та дотриманням вимог чинного законодавства України.
Пунктом 2.6. договору відступлення права вимоги, визначено, що відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення.
Пунктом 2.7. договору відступлення права вимоги, визначено, що протягом 10 календарних днів з дати відступлення прав вимоги за цим договором АТ "Райффайзен Банк" здійснює розсилку повідомлень боржникам та поручителям про відступлення ТОВ "ФК "ЄАПБ" прав вимоги згідно діючого законодавства України.
Станом на 24.07.2024 за Кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 460 342,66 грн. із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 372 618,64 грн; заборгованість за відсотками - 87 724,02 грн, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 87 724,02 грн.
Несплата заборгованості за Кредитним договором стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з кредитних коштів в розмірі 372 618,64 грн та 87 742,02 грн заборгованості за процентами.
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. 
За змістом статті 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України). 
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Статтею 1055 ЦК України унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що Банк/Первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання кредиту № 011/11176/00946274 від 08.12.2020 виконав належним чином, надавши Позичальнику кредит у розмірі встановленому в Договорі, що підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За визначенням ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 та постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку:
- відповідно до умов Кредитного договору АТ «Райффайзен Банк» нараховувались відповідачу відсотки за Кредитним Договором - 18,35%;
- станом на 24.07.2024 (дата передання прав вимоги) за Договором обліковується заборгованість за кредитом - 372 618,02 грн та заборгованість за відсотками - 87 724,02 грн.
Розрахунки здійснено станом на 24.07.2024.
Відповідно до умов кредитного Договору кінцевий термін надання кредиту - 08.02.2021, кінцевий термін погашення кредиту - 08.12.2023. Разом з тим, п. 1.3. кредитного договору встановлено, що кінцевий термін погашення кредиту - 08.12.2023, або інша дата визначена відповідно до пункту 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Отже, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
При цьому термін «кінцевий термін погашення кредиту» позначає термін, з настанням якого припиняються зобов`язання Банку з надання Позичальнику кредиту на умовах цього договору. Водночас, у кредитному Договорі сторони унормували питання сплати процентів за користування Кредитом.
Суд, дослідивши умови кредитного Договору, встановив, що згідно з пунктом 2.2 цього договору у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 18,35 % річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України.
У визначений кредитним договором строк, позичальник (боржник) не здійснив повернення коштів.
Станом на момент розгляду справи заборгованість за кредитним Договором не погашена.
Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 заявленої суми основного зобов`язання з погашення кредиту в сумі 372 618,64 грн та 87 724,02 грн заборгованості за відсотками є правомірними, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню відносно відповідача 1.
Стосовно Договору поруки та позовних вимог відносно відповідача 2 суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 
Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Пунктом 2.2. Договору поруки погоджено, що Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі - Вимога). Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру Забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем Забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання Забезпечених зобов`язань. 
У даному випадку, слід враховувати погоджені сторонами умови п. 2.2 Договору поруки про те, що заборгованість поручителя за цим договором вважається простроченою у випадку невиконання поручителем зобов`язань, визначених у вимозі банка (або нового кредитора) з наступного дня після спливу 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання поручителем відповідної вимоги.
Між тим, докази звернення АТ "Райффайзен Банк" або позивача у справі до відповідача 2 з вимогою про виконання зобов`язання за Кредитним договором за боржника в матеріалах справи відсутні. Викладені обставини позивачем не спростовані.
Враховуючи, що текст Кредитного договору був наданий АТ "Райффайзен Банк", відтак його умови мають тлумачитися проти того, хто їх написав (правило Contra proferentem). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Зазначене правило застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2022 року по справі № 753/8945/19. 
Позивач не був позбавлений можливості реалізувати право на направлення вимоги Поручителю, оскільки п. 4.6, 6.4 Договору поруки передбачають широкі способи комунікації між сторонами, зокрема шляхом поштових відправлень, електронних листів, SMS-повідомлень та інших погоджених засобів.
Так, пунктами 4.6. і 6.4 Договору поруки передбачено, що Поручитель надає Кредитору згоду на власний розсуд останньою та без обмеження телефонувати, направляти відомості з питань виконання Договору та/або інших укладених між Поручителем та Кредитором договорів, інші інформаційні, рекламні повідомлення га пропозиції щодо послуг Кредитора, його партнерів за допомогою поштових відправлень, електронних засобів зв`язку, SMS - повідомлень, з використанням мобільного зв`язку або мережі Інтернет тощо на поштові адреси, адреси електронної пошти, номери телефонів, що надані Поручителем Кредитору (зазначені в будь-яких документах) або стали відомі Кредитору іншим чином. Повідомлення та інша кореспонденція між Сторонами за цим Договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в Договорі, та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої Сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату то зміст відправленого або врученого повідомлення. Сторони зобов`язані своєчасно письмово інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах. У випадку порушення цієї вимоги відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою Сторони, зазначеною у цьому Договорі або останньому письмовому повідомленні відповідної Сторони. 
Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи недоведення позивачем звернення до поручителя з відповідною вимогою, відсутнє прострочення виконання зобов`язання з боку поручителя, тому суд, приходить до висновку, що строк виконання відповідачем 2 зобов`язання зі сплати спірної заборгованості на момент пред`явлення позову до поручителя не настав.
У зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позову до відповідача 2.
Позов є процесуальною вимогою позивача до суду про захист порушеного права, передумовою якого є факт порушення прав позивача з боку відповідача. Пред`явлення позову до поручителя не замінює вимогу кредитора до поручителя як умови настання строку виконання зобов`язання поручителем за договором поруки, що належить до сфери матеріального права. 
Тобто, поняття "пред`явлення вимоги" та "пред`явлення позову" мають різне змістовне наповнення та порядок реалізації. 
Аналогічних висновків дійшов і Центральний апеляційний господарський суд у постанові від 20.05.24 по справі № 908/2218/23, яка набрала законної сили (ухвалою Верховного Суду від 20.06.24 відмовлено у відкритті касаційного провадження).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до ч. 7 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-1 пропорційно задоволеним відносно нього вимогам. 
В поряду ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 5524,11 грн, враховуючи, що позов заявлено в електронній формі через підсистему «Електронний суд» та приписи ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). 
Відповідно до платіжної інструкції № 150661 від 25.11.2025 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6905,14 грн (460 342,66 х 1.5%). 
Суд констатує, що відповідно до приписів ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, зазначена сума судового збору повертається за відповідним клопотанням платнику. 
Таким чином, зайво сплачений судовий збір в розмірі 1381,03 грн підлягає поверненню позивачу в установленому Законом порядку. 
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
В И Р І Ш И В:

1. Позов відносно Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма ім.Мічуріна», (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86, ідентифікаційний код 03749796) задовольнити.
2. Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма ім.Мічуріна», (72112, Запорізька обл., с. Єлисеївка, Приморський р-н, вул. 40-річчя Перемоги, 86, ідентифікаційний код 03749796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 35625014; адреса для листування: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) 372 618,64 грн (триста сімдесят дві тисячі шістсот вісімнадцять гривень 64 коп.) заборгованості за основним боргом, 87 724,02 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять чотири гривні 02 коп.) заборгованості за процентами, 5524,11 грн (п`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні 11 коп.) витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. У позові відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити. 

Рішення складено та підписано 02.02.2026.

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.