19.01.26
22-ц/812/190/26
Справа № 473/4739/25 Головуюча у 1-й інстанції Ротар М. М.
Провадження № 22ц/812/190/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А
Іменем  України
19 січня 2026 року       м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів:  Коломієць В. В., Серебрякової Т. В., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу
за апеляційною скаргою 
Акціонерного товариства Комерційний банк (АТ КБ) «Приватбанк»
на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Ротар М. М., постановлену 12 вересня 2025 року у приміщенні суду у місті Вознесенську Миколаївської області зі складанням повного судового рішення, у справі
за заявою
АТ КБ "Приватбанк"
про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А: 

У вересні 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з клопотанням про забезпечення доказів до подання позовної заяви про стягнення боргу, оскільки позичальниця померла, а у банку відсутня можливість встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини або за фактом спільного проживання на момент смерті спадкодавиці. 
В обґрунтування заяви вказував, що банк намагався з`ясувати ці відомості у досудовому порядку, але у наданні їх Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області відмовлено.
Посилаючись на ці обставини, зазначав про необхідність з`ясування таких відомостей для подальшого звернення з позовом до суду для реалізації свого права і саме до тих відповідачів, які прийняли спадщину, після смерті позичальниці, а тому зобов`язані задовольнити його вимоги, як кредитора. 
Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2025 року заяву про забезпечення доказів повернуто банку.
Постановлюючи таку ухвалу, суддя виходила з того, що заявник не довів необхідності забезпечення доказів в порядку статей 116-117 ЦПК України.
В апеляційній скарзі заявник посилаючись на незаконність ухвали судді та порушення судом норм процесуального права, і не повне встановлення обставин справи, просить її скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів скарги АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що поза увагою місцевого суду залишився той факт, що банк не може самостійно отримати інформацію про спадкоємців позичальниці, та як наслідок позбавлений можливості захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості спадкодавця зі спадкоємців та такі докази надані суду. 
Посилався на ті обставини, що зазначені в оскаржуваній ухвалі аргументи, викладені судом в порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та суперечать чинному процесуальному законодавству України. 
Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 10 грудня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Повертаючи заяву про забезпечення доказів, суддя вважала її такою, що не відповідає вимогам статей 116, 117 ЦПК України, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що зазначені в заяві докази, а саме, відомості щодо задекларованих та зареєстрованих осіб за місцем проживання померлої позичальниці ОСОБА_1 на дату її смерті, а також інформацію про факт звернення з заявами про прийняття спадщини, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим та фактично ставить питання про витребування доказів.
З таким висновком судді суду першої інстанції погодитися неможна, виходячи з наступного.
В силу частини 1 статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.
Частиною 4 статті 117 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Суд повертає заяву про забезпечення доказів заявнику також встановивши, що заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
В той же час зі змісту поданого заяви-клопотання вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» зазначено суд, до якого подається клопотання, вказані найменування та інші необхідні реквізити юридичної особи, відомості про установи, від яких слід витребувати докази, вказано, які докази слід витребувати із викладенням обставин, для доказування яких вони необхідні та наведено обґрунтування необхідності забезпечення доказів та вказано спосіб, яким їх слід забезпечити, а також перелік документів та повідомлено про наявність зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд.
Таким чином подана банком заява-клопотання відповідає вимогам частин 1-3 статті 117 ЦПК України.
Але вважаючи, що банком не наведено підстав, за яких він просив забезпечити докази та обставин, за яких вони можуть бути втрачені, або їх збирання чи подання згодом стане не можливим чи утрудненим, суддя помилково повернула заяву. 
При цьому не звернула увагу на положення частин 4 статті 117 ЦПК України, за яких єдиною підставою для повернення заяви про забезпечення доказів є її невідповідність вимогам частин 1-3 статті 117 ЦПК України, а ті обставини, що пов`язані з недоведеністю необхідності забезпечення заяви не є підставою для її повернення заявнику, оскільки підлягають встановленню при розгляді заяви по суті.
За такого суддя безпідставно вважала заяву такою, що підлягає поверненню АТ КБ «Приватбанк». 
При цьому посилання судді на постанову Верховного Суду від 1 квітня 2020 року, ухвалену під час розгляду справи № 367/6751/18-ц, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стосуються помилковості висновків суду про можливість повернення апеляційної скарги з тих підстав, що ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду. 
Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала судді підлягає скасуванню з направленням матеріалів заяви до суду для продовження розгляду та вирішення питання про можливість забезпечення доказів.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» – задовольнити.
Ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 вересня 2025 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду та вирішення питання про можливість забезпечення доказів до того ж суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча       О. О. Ямкова 

Судді        В. В. Коломієць

Т. В. Серебрякова