Справа № 932/18114/25
(2/199/2459/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

21.01.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.04.2015 р. вона взяла шлюб із відповідачем. Подружжя є батьками неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що спільне життя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння, кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, через що виникали сварки та призвело до припинення шлюбних відносин. На переконання позивача, примирення неможливе. 

Відповідач в окремо поданій суду заяві повідомив про визнання позову. 

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 29.12.2025 р. відкрито провадження у справі. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Як встановлено судом, 24.04.2015 р. між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. 
Подружжя батьками неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. 

Позивач наполягає на розірванні шлюбу з підстав, зазначених у позовній заяві. 
Відповідач позов визнав. 

Правовідносини виникли між учасниками справи з сімейних відносин (розірвання шлюбу). 
Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 
За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 
Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року).
Отже, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні характери, відсутність взаєморозуміння, кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, через що виникали сварки), дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. 
Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя, не спростував обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог,у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти іншого висновку в даній справі.

Щодо вимоги про зміну позивачу прізвища на дівоче ОСОБА_4 , то для суду відсутні підстави для задоволення даної вимоги позову, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Звернення до суду позивача ОСОБА_1 мало місце шляхом подання позовної заяви, у зв`язку з чим її розгляд відбувався в порядку позовного провадження (за ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву). 
Стаття 265 ЦПК України не містить норми, якою передбачено зазначення у рішенні суду про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається у цивільних справах про розірвання шлюбу, розглянутих у порядку позовного провадження.
Така норма встановлена для розгляду цивільних справ в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 8 ст. 294 ЦПК України ) та згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.
Відтак, позивач наділена правом на відновлення свого дошлюбного прізвища або ж залишення прізвища, набутого у результаті реєстрації шлюбу, шляхом подання заяви про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу; за ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 

Щодо розподілу судових витрат. 
Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 142 ЦПК України): у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи визнання відповідачем позову, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605 грн. 60 коп.  
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 142, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264, 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 24.04.2015 р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом 343.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви до Шевченківського районного суду міста Дніпра, перераховані 14.11.2025 р. (квитанція про сплату QT4R-L13K-RLKE).
Відмовити в задоволенні вимоги позову про зміну позивачу прізвища на дівоче. 
Дата складення повного судового рішення 21.01.2026 р.   
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї