ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №582/1208/24 
Номер провадження 22-ц/816/39/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сізова Д. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Ломагою Катериною Валеріївною, 
на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року у складі судді Жмурченко В.Д., ухваленого в сел. Недригайлів Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тесту – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 46738 грн 50 коп. та понесені судові витрати.
Свої вимог мотивувало, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76282124, за умовами якого товариство зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами цього договору строк, шляхом його перерахування на банківський рахунок відповідача, а останній зобов`язався повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позичальнику плату від суми позики. 
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 20 від 20 березня 2024 року до договору факторингу 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33631 грн 50 коп., з яких: 9450 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24181 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 76282124 в розмірі 33631 грн 50 коп., з яких: 9450 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24181 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками. 
Крім того, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5204233, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит – 4000 грн 00 коп., строком на 93 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 31 січня 2024 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до чинного законодавства України укладений договір факторингу № 27022024, згідно з яким ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №27022024 від 27 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13107 грн 00 коп., з яких: 4000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8347 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5204233 від 30 жовтня 2023 року в розмірі 13107 грн 00 коп., з яких: 4000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8347 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.
Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 46738 грн 50 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Ломаги К.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
У доводах апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не встановив доведеність факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Міолан» за договорами позики від 25 вересня 2023 року та від 31 жовтня 2023 року, первинних бухгалтерських документів видачі відповідачу кредитних коштів матеріали справи не містять. Вважає, помилковими висновки суду першої інстанції про те, що факт видачі кредитних коштів підтверджується виписками по рахункам, адже встановити відправників та цільове призначення вказаних платежів неможливо. Надане відповідачем платіжне доручення№11048173 від 31 жовтня 2023 року не відповідає ознакам первинного бухгалтерського документу та не містить реквізитів цього документу. Крім того, зі змісту виписки, наданої АТ «Державний ощадний банк України» слідує, що грошові кошти в сумі 4000 грн 00 коп. були зараховані на рахунок ОСОБА_1 02 листопада 2023 року, що не відповідає копії платіжного доручення від 31 жовтня 2023 року. 
Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував практики Верховного Суду щодо визначення належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. 
На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції поклав тягар доказування викладених в позовній заяві обставин на відповідача. 
Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача про недоведеність набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами, так як договори факторингу надані не у повному обсязі, реєстр боржників не містить підписів посадових осіб товариств. Станом на час укладення договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 14 червня 2021 року, були відступлені будь-які зобов`язання, адже договір позики було укладено лише 25 вересня 2023 року. 
Стверджує, що судом першої інстанції безпідставно були прийняті долучені позивачем до відповіді на відзив докази, адже вони були подані з порушенням строків, питання поновлення якого судом не вирішувалося. 
Також наголошує на тому, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що відповідач є військовослужбовцем, а тому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування не підлягали нарахуванню. 
ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги просить залишити без задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 вересня 2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76282124 (а.с. 8-11).
Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (далі – правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.2 п. 5 договору позики).
Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
Згідно з умовами договору, ОСОБА_1 надані у позику грошові кошти в сумі 10500 грн 00 коп. на строк 19 днів, тобто до 13 жовтня 2023 року, на умовах строковості, зворотності, платності, з моменту отримання кредиту. Базова процентна ставка складає 2,5 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, знижена процентна ставка – 1.0 %. Проценти за даним договором нараховуються на залишок позики, згідно графіка платежів, за кожен день користування послугою, включаючи дати отримання та повернення.
Наданою АТ «ПриватБанк» випискою за договором №б/н за період з 25 вересня 2023 року до 29 вересня 2023 року вбачаться, що 25 вересня 2023 року на зазначений ОСОБА_1 в договорі позики від 25 вересня 2023 року картковий рахунок НОМЕР_1  зараховано 10 500 грн 00 коп. (а.с. 180).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 12-13).
Згідно п. 1.2 вказаного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Пунктом 9.1 договору визначено, що він вступає в силу з дня його підписання уповноваженим представником сторін, скріплення їх печаткою і діє до 14 червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань. 
Додатковою угодою №7 до договору факторингу №14/06/2021 від 14 червня 2022 року, укладеного сторонами 13 червня 2022 року, пункт 9.1 договору викладено в наступній редакції: Даний договорів вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.с. 132). 
Додатковою угодою №21 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеною між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 20 березня 2024 року, сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №20 від 20 березня 2024 року, ціну продажу за цим реєстром, яку фактор сплачує клієнту, загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №21 від 20 березня 2024 року та ціну продажу за цим реєстром, яку фактор сплачує клієнту (а.с. 15). 
Відповідно реєстру боржників №21 від 20 березня 2024 року зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 76282124 в сумі 33631 грн 50 коп., з яких: 9450 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24181 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 133-135).
Згідно розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредиті», станом на 20 березня 2024 року становить 33 631 грн 50 коп., з яких 9 450 грн 00 коп. – заборгованість по тілу кредиту та 24 181 грн 50 коп. – нараховані відсотки (а.с. 114-117). 
30 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , на підставі заяви позичальника, укладено договір про споживчий кредит № 5204233, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 31 жовтня 2023 року (а.с. 24-33).
Згідно з п.1.1 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. договору, за реквізитами, зазначеними у п. 2.1 кредитного договору.
Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору, разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 4000 грн 00 коп., строк кредиту 93 дні з 30 жовтня 2023 року відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 2 цього договору (п.2.3 кредитного договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п. 2.1 договору).
Згідно п.1.5 договору загальні витрати позичальника включають проценти за користування кредитом та комісії. Комісія за надання кредиту становить 760,00 грн та нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту. Проценти нараховуються за ставкою 2,50 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.2, 2.2.3 договору.
Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується копією платіжного доручення № 114048173 від 31 жовтня 2023 року, а також випискою по картковому рахунку, наданою АТ «Ощадбанк» (а.с. 122, 181-182).
27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27022024, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідача (а.с. 34).
Згідно п. 1.2 вказаного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27022024 до договору факторингу №27022024 від 27 лютого 2024 року зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 5204233 в сумі 13107 грн 00 коп., з яких: 4000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8347 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 760 грн 00 коп. - сума заборгованості за комісією; 0 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею (а.с. 37).
На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2023 № 5204233 (а.с. 38, 119-120), договір факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 34-35), витяг з реєстру боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 37), реєстр боржників від 27 лютого 2024 року до договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 146-148), платіжну інструкцію № 20914 від 01 березня 2024 року про оплату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 149), та акт прийому-передачі реєстру боржників від 27 лютого 2024 року за договором факторингу № 27022024 від 27 лютого 2024 року (а.с. 36).
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань згідно договорів, кошти у визначений договорами строк повернуті не були. У свою чергу, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги за вказаними договорами. 
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 25 вересня 2023 року між ним та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договори позики №76282124, а 30 жовтня 2023 року з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №5204233. 
Усупереч доводів апеляційної скарги, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими АТ «Ощадбанк» та АТ «ПриватБанк» виписками по картковим рахункам. Кошти в сумі 4 000 грн 00 коп. були перераховані на зазначений в договорі про споживчий кредит картковий рахунок в день підписання цього договору. Доказів на підтвердження того, що зарахування коштів 25 вересня 2023 року в сумі 10500 грн 00 коп. та 31 жовтня 2023 року не пов`язане з виконанням кредитодавцями умов зазначених договорів матеріали справи не містять. 
Позивачем також доведено на доказах і набуття ним права вимоги за вказаними договорами. 
Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 виклав наступні висновки: допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги;
наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу;
майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу;
у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки);
майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.»
Враховуючи те, що право вимоги за договором позики від 25 вересня 2023 року відступлено позивачу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 20 березня 2024 року на виконання договору факторингу від 14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткової угоди №21 до цього договору, що були чинними на час підписання реєстру боржників, посилання відповідача на те, що право грошової вимоги за договором позики виникло після укладення договору факторингу не заслуговує на увагу. 
Колегія суддів не встановлено також і порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті долучених до відповіді на відзив позовну заяву доказів, адже вони були подані на спростування викладених у відзиві на позовну заяву доводів про недопустимість, як доказів, наданих позивачем витягів з договорів та реєстрів боржників. 
Положеннями ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачена можливість надання засвідчених витягів з письмових доказів. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що під час застосування процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (постанови Верховного Суду від 03 липня 2024 року в справа № 740/724/23, від 12 січня 2022 року в справі № 234/11607/20, від 05 серпня 2020 року в справі № 177/1163/16-ц та ін.).
Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях вказує на те, що надмірний формалізм при застосуванні процедурних правил буде впливати на справедливість процедури, що призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. Franc)», рішення від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).
Розмір заборгованості за договорами підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. 
Разом з тим, суд першої інстанції не було надано оцінки доводам відповідача про те, що відсотки за користування кредитними коштами не підлягали нарахування через його статус військовослужбовця.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону, чинній на момент укладення договору, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Зі змісту пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» слідує, що дія підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону, яким статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15 поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Отже, у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року в справі № 426/4264/19.
Відповідач з 15 березня 2022 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року (а.с. 76). 
Отже, ОСОБА_1 на час укладення договорів позики та нарахування відсотків був і є військовослужбовцем, а відтак на нього поширюється дія норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що з врахуванням пільги, передбаченої пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проценти за користування цими кредитними коштами не мали нараховуватися ОСОБА_1 . 
На переконання колегія суддів, не позбавляє відповідача, як військовослужбовця, пільг щодо нарахування процентів за кредитним договору, зазначення в пункті 6.3 договору про споживчий кредит від 30 жовтня 2023 року, що приймаючи пропозицію товариства про укладення цього договору, позичальник підтвердив, що він не є військовослужбовцем. 
Тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором позики №76282124 від 25 вересня 2023 року та договором про споживчий кредит №5204233 від 30 жовтня 2023 року підлягають до задоволення лише в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, що становить 9450 грн 00 коп. та 4000 грн 00 коп. відповідно. У частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами відповідно до вказаних договорів позики позов не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, рішення суду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати в частині стягнення процентів за користування кредитом в сумі 24181 грн 50 коп. за договором позики №76282124 від 25 вересня 2023 року та в сумі 8347 грн 00 коп. за договором про споживчий кредит №5204233 від 30 жовтня 2023 року, а в частині розподілу судових витрат слід змінити.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 871 грн 38 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.
Також, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути 2587 грн 95 коп. судового збору за апеляційне оскарження рішення суду. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Ломагою Катериною Валеріївною, задовольнити частково. 
Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відсотків за користування кредитними коштами та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.
Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат. 
Викласти другий абзац резолютивної частини рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року в такій редакції: 
«Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ "ТАСкомбанк), заборгованість за договором позики №76282124 від 25 вересня 2023 року в сумі 9450 гривень 00 копійок та договором про споживчий кредит №5204233 від 30 жовтня 2023 року в сумі 4000 гривень 00 копійок, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 871 гривню 38 копійок.» 
В іншій частині рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь  ОСОБА_1 2587 гривень 95 копійок судового збору за апеляційне оскарження рішення суду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

Д. В. Сізов