Головуючий у суді першої інстанції: Мєлєшак О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
справа № 761/7531/25
провадження № 33/824/5080/2025 

27 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, 

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Бойка Володимира Володимировича на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати.
В тексті апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В.В. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, зазначивши, що ОСОБА_1 не отримував належним чином завірену копію оскаржуваної постанови та участі у справі не приймав. Оскаржувану постанову отримав від захисника 14 вересня 2025 року та одразу надав погодження на повторне подання апеляційної скарги. Вказує, що захисник ознайомився з оскаржуваною постановою 05.06.2025 року з ЄДРСР, а пізніше з Єдиної інформаційної системи електронний суд. Копія постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 не надсилалась. Постановою Київського апеляційного суду від 8 вересня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Бойко В.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 15 квітня 2025 року відмовлено. Захисник Бойко В.В. під час отримання постанови апеляційного суду від 8 вересня 2025 року про зазначені недоліки відповідно подав відразу нову апеляційну скаргу з виправленими зазначеними недоліками.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко В.В. не з'явилися, судове повідомлення про місце, день і час розгляду справи 28 жовтня 2025 року було направлено до електронного кабінету адвоката Бойко В.В. і доставлено цього ж дня о 13:20:47, причини своєї неявки учасники справи суд не повідомили, а тому суд вважав за можливе розглянути питання поновлення строку на апеляційне оскарження в їх відсутність.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи щодо процесуального строку, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.
Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути поновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.
При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України» та інші).
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята Шевченківським районним судом міста Києва 15 квітня 2025 року.
В матеріалах справи наявна довідка Шевченківського районного суду міста Києва, про доставлення повідомлення у додаток «Viber» про виклик до суду на 15.04.2025 року о 09:03 по справі 761/7531/25, сформоване 31.03.2025 року о 17:46:48 одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , та доставлено одержувачу 31.03.2025 року о 18:10:09. (саме такий номер телефона міститься у протоколі в розділі «Особа, щодо якої складено протокол»). Про те, що апелянт був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції свідчить подане адвокатом Бойко В.В. клопотання про перенесення засідання по справі, яке було призначене на 15 квітня 2025 року (а.с.22-24).
Тобто, апелянт належним чином про час, дату та місце розгляду справи для забезпечення доступу до правосуддя та можливості реалізувати своє право на захист повідомлявся.
Перебіг строку на апеляційне оскарження постанови суду, що прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, розпочинається з моменту винесення такої постанови судом, а не з моменту ознайомлення особи з такою постановою чи оприлюдненням її тексту в ЄДРСР.
Вперше захисник ОСОБА_1 адвокат Бойко В.В. подав апеляційну скаргу 5 червня 2025 року. При цьому, просив поновити строк на апеляційне оскарження, зазначаючи ті ж самі обставини, а саме, що він копії постанови не отримував, участі у справі в засіданні суду, в якому приймалася оскаржувана постанова, не приймав, дізнався про ухвалене судове рішення з Єдиного реєстру судових рішень ( 5 червня 2025 року) і відразу звернувся до фахівця у галузі права, підготував і подав апеляційну скаргу.
Постановою Київського апеляційного суду від 8 вересня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Бойко В.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 15 квітня 2025 року відмовлено, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Приймаючи таке судове рішення, апеляційний суд виходив із того, що причини, які апелянт зазначає в апеляційній скарзі щодо пропуску строку не є поважними.
Подаючи апеляційну скаргу вдруге, захисник ОСОБА_1 адвокат Бойко В.В. фактично зазначає такі ж причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 15 квітня 2025 року.
Виходячи з наведеного, наведені скаржником, причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд не приймає до уваги та вважає їх неповажними. Жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Такий висновок повністю узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 вказав, що можливість поновлення строку на оскарження судового рішення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, в разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені клопотання  ОСОБА_1 , подане адвокатом Бойком Володимиром Володимировичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бойком Володимиром Володимировичем, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна