ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року	справа №380/17142/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в якому просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 04.05.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.03.2022 по 04.05.2023, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі №380/9699/23/24, а саме із належних 260% в розрахунковий період з 25.02.2022 по 31.12.2022 від посадового окладу 3830,00 грн., з 254% в розрахунковий період січень 2023 року від посадового окладу 4970,00 грн., з 550% в розрахунковий період з 01.02.2023 по 04.05.2023 від посадового окладу 4970,00 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004. 
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та виключений зі списків особового складу 26.06.2025. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 у справі № 380/9699/23 Відповідача зобов`язано здійснити перерахунок грошового забезпечення Позивача за період з 25.02.2022 по 04.05.2023 із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023. На виконання вказаного рішення суду Відповідач здійснив перерахунок, однак при цьому протиправно зменшив відсотковий розмір премії, який встановлений та виплачений Позивачу раніше, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Кухар Н.А. 
Ухвалою судді від 25 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №380/17142/25 відмовлено.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (вх. №72255 від 09.09.2025 року) в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне.
Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому, в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.
Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне. 
ОСОБА_1 з 25.02.2022 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
15.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок грошового забезпечення за 2022 та 2023 роки, визначивши його шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Листом від 16.02.2023 № 50/02/32-191 відповідач повідомив, що грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось згідно Постанови № 704 та перерахунку не підлягає.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення у заниженому розмірі, останній звернувся до суду з позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 380/9699/23 позов задоволено повністю:
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 25.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30 серпня 2017 року та з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30 серпня 2017 року та з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 1000 грн. витрат на правову допомогу.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 380/9699/23 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено: частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 380/9699/23 змінено, виклавши абзац четвертий його резолютивної частини в наступній редакції:
«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01.01.2023 по 04.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з урахуванням раніше виплачених сум.».
В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 380/9699/23 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України нараховано позивачу доплату грошового забезпечення в розмірі 571,37 грн.
Не погоджуючись із сумою виплати, Позивач звернувся до Відповідача про проведення розрахунків відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року.
Листом №50/02/13-Г-78А3 від 31.07.2025 відповідач надіслав довідку про перерахунок грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 04.05.2023.
Судом встановлено, що при здійсненні перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №380/9699/23 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України Відповідач зменшив відсотковий показник щомісячної премії. Зокрема, як вказує Позивач і що підтверджується матеріалами справи, до моменту перерахунку розмір премії за січень 2022 року становив 260% - 1047,44 грн., після перерахунку – 190% - 1039,57 грн.
Після проведення перерахунку, який мав на меті збільшення посадового окладу та окладу за військовим званням через застосування нового прожиткового мінімуму, сума премії не тільки не зросла пропорційно, а навпаки зменшилася. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (далі Інструкція № 200). Відповідно до пункту 2 розділу XVII Інструкції № 200 розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.
Згідно з пунктом 3 розділу XVII Інструкції № 200 виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця на підставі наказу командира військової частини.
Пунктом 4 розділу XVII Інструкції № 200 передбачено, що командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або зменшувати її розмір виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок).
Суд погоджується з тим, що встановлення розміру премії у поточному місяці є дискреційним повноваженням командира, яке реалізується шляхом видання відповідного наказу за результатами служби. Таке рішення базується на оцінці дисципліни та якості виконання службових обов`язків конкретним військовослужбовцем у конкретний період часу.
Однак, у даній справі спір стосується не права командира встановлювати премію як таку, а правомірності її зменшення під час виконання судового рішення про перерахунок грошового забезпечення за минулі періоди.
Суд зазначає, що накази командира військової частини про встановлення розмірів премій за період з 25.02.2022 по 04.05.2023 були видані у відповідні місяці проходження служби. Ці накази є актами індивідуальної дії, які вичерпали свою дію фактом їх виконання (виплатою грошового забезпечення). Вони є чинними, не були скасовані чи змінені в установленому законом порядку, зокрема у зв`язку з виявленням дисциплінарних проступків чи неналежним виконанням обов`язків Позивачем у ті періоди. Цими наказами було зафіксовано конкретний відсотковий розмір премії від посадового окладу, який відповідав оцінці служби Позивача командуванням на той час.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі № 380/9699/23 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати грошове забезпечення виключно у зв`язку з неправильним визначенням розрахункової величини (прожиткового мінімуму) для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням. Вказане судове рішення не надавало Відповідачу права переглядати інші складові грошового забезпечення (зокрема, відсоток премії), які є похідними від посадового окладу, але залежать від волі командира та оцінки служби, і які вже були встановлені відповідними наказами. Зміна розрахункової величини для посадового окладу автоматично впливає на абсолютний розмір (суму в гривнях) усіх надбавок та премій, що обчислюються у відсотках від окладу, але не дає підстав для зміни самих відсотків.
Суд вважає, що Відповідач, здійснюючи перерахунок на виконання рішення суду, мав обов`язок застосувати ті самі відсоткові показники премії, які були визначені у наказах про преміювання за відповідні місяці 2022-2023 років. Зміна цих відсотків «без наявності дисциплінарних стягнень чи інших обставин, що існували в той період і могли б бути підставою для депреміювання відповідно до Інструкції № 200, є протиправним втручанням у право власності Позивача на отримання належних виплат.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за вказаний період із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 (у редакції, чинній станом на момент спірних правовідносин), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 78 КАС України визначено підстави для звільнення від доказування.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст. 90, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 04.05.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення  ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 04.05.2023, а саме премій у належних відсоткових розмірах, встановлених до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №380/9699/23, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 15.01.2004 та з врахуванням виплачених сум.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Реквізити учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя	Кухар Наталія Андріївна