ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №573/1888/24 
Номер провадження 22-ц/816/23/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сидоренко А. П. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2024 року у складі судді Терещенко О.І., ухваленого в м. Білопілля Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивовано тим, що 08 квітня 2016 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Банк Михайлівський» угоду щодо кредитування №200499026, на підставі якої отримала кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 11287 грн 74 коп. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, в тому числі і право грошової вимоги до відповідачки. Остання, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого у неї виник борг у сумі 28003 грн 55 коп. У добровільному порядку  ОСОБА_1 не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просив поновити строк позовної давності, позов задовольнити та стягнути борг по кредиту в сумі 28003 грн 55 коп., а також 2523 грн 44 коп. збитків з урахуванням 3% річних та 12216 грн 37 коп. збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, а разом 42743 грн 36 коп. та сплачений судовий збір, витрати на правову допомогу. 
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм законодавства, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що в судовому порядку договори відступлення права вимоги, за якими ТОВ «ФК «Фагор» набув права вимоги за кредитним договором №200501280 від 12 квітня 2016 року, визнані недійсними, а тому у відповідача не виникло зобов`язання щодо виконання кредитного договору цьому товариству. На переконання заявника апеляційної скарги, перерахування відповідачем коштів ТОВ «ФК «Фагор» не є належним виконанням зобов`язання, а долучена довідка не підлягає врахування при вирішенні заявлених позовних вимог. 
Вказує на те, що витяг з реєстру боржників було надано через те, що даний документ є великим за обсягом та містить інформацію щодо 100 000 кредитних договорів, що є з обмеженим доступом. 
Відповідачем у визначений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 квітня 2016 року ОСОБА_1 отримала кредит від ПАТ «Банк Михайлівський» у розмірі 11287 грн 74 коп. строком на 640 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 08 січня 2018 року. Розмір процентної ставки за кредитом становить 0,0001% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,25%, починаючи з 13 місяця дії договору, сукупна вартість кредиту становить 30,32% річних. Штраф за кожен несвоєчасно сплачений платіж згідно графіку платежів за кредитним договором становить: перший – 50 грн, другий – 100 грн, третій – 250 грн, четвертий і наступні – 500 грн. Щомісячний платіж за договором становив 666 грн, останній платіж – 673,47 грн, дата платежу – 08 числа кожного місяця. Заяву №200499026 про надання кредиту від 08 квітня 2016 року відповідачка підписала власноручно, а також анкету від 08 квітня 2016 року, договір добровільного страхування життя.
Кошти за кредитним договором надавалися на купівлю товарів та як плата за послуги страхування, доставку купленого товару та перераховані безпосередньо продавцю товарів та послуг.
Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов кредитного договору, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена, підтверджується підписанням кредитного договору та додатків до нього, а відтак сторони дійшли згоди стосовно всіх його умов.
08 квітня 2016 року ОСОБА_1 підписано графік платежів до кредитного договору №200499026, який є його невід`ємною частиною, та довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту (а. с. 6-9).
З рішення Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року вбачається, що (а. с. 12-17) 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» (фактор) укладено договір факторингу №1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» право вимоги до третіх осіб (боржників).
20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» і ТОВ «ФК «ФАГОР» укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «ФАГОР» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.
Однак, 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.
На виконання своїх обов`язків, передбачених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з наказом від 24 травня 2016 року №27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський».
Під час перевірки комісія виявила, що між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» було укладено договір факторингу від 19 травня 2016 року №1905, відповідно до якого банк відступив право вимоги за кредитними договорами на суму 682 297 854 грн 87 коп.
05 червня 2020 року відбувся продаж ПАТ «Банк Михайлівський» на публічних торгах (аукціоні) лоту №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «ФАГОР»), за яким застосована нікчемність.
Переможцем вказаних торгів (аукціону) стало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Рішенням Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021 року позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА», ТОВ «ФК «ФАГОР» про застосування наслідків нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, а саме:
- зобов`язати ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №№ 1, 2;
- визнати відсутніми у ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №№ 1, 2 до зазначеного договору факторингу;
- визнати недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» та ТОВ «ФК «ФАГОР»;
- зобов`язати ТОВ «ФК «ФАГОР» передати ПАТ «Банк Михайлівський» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №№ 1, 2;
- визнати відсутніми у ТОВ «ФК «ФАГОР» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та договорі факторингу від 20 травня 2016 року 1 та додатках до нього залишено без задоволення.
Рішенням Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині.
Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2.
Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу.
Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» та ТОВ «ФК «ФАГОР».
Зобов`язано ТОВ «ФК «ФАГОР» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2.
Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «ФАГОР» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього.
20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.
20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7 БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги за кредитним договором №2004999026 від 08 квітня 2016 року, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 5 зазначеного договору наявні в банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, а також реєстр прав вимоги в електронному вигляді передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 календарних днів з дати настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору.
Згідно з витягом з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору №7-БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 становить 28003 грн 55 коп., із них – 9601 грн 30 коп. – сума заборгованості по тілу кредиту, 18402 грн 25 коп. – сума заборгованості за доходами (а. с. 19 зв. бік).
Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час переходу прав вимоги 20 липня 2020 року до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у відповідача вже була відсутня заборгованість, оскільки остання її погасила ще станом на 22 серпня 2019 року. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено та не спростовувалося відповідачем укладення нею кредитного договору з ПАТ «Банк Михайлівський» №200499026 від 08 квітня 2016 року та отримання нею кредитних коштів за цим договором. 
Звертаючись до суду з позовом, позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором, як станом на час укладення договору відступлення права вимоги, так і на час звернення до суду з даним позовом. Реєстр боржників, що є додатком до договору №7 БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів, таким доказом не являється. 
Слід звернути увагу також і на те, що до складу відступленої ПАТ «Банк Михайлівський» заборгованості ОСОБА_1 за договором №200499026 від 08 квітня 2016 року, увійшов борг за доходами в сумі 18402 грн 25 коп., проте даний вид платежів умовами кредитного договору взагалі не було передбачено. 
Довідкою ТОВ «ФК «Фагор» від 22 серпня 2019 року за підписом директора цього товариства, підтверджується що станом на 22 серпня 2019 року є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту ОСОБА_1 за договором №200499026 від 08 квітня 2016 року, та станом на 22 серпня 2019 року заборгованість погашена в повному обсязі. Дійсність цієї довідки позивачем в доводах апеляційної скарги не ставиться під сумнів (а.с.38).
Доказів на підтвердження того, що відповідач на час виконання нею зобов`язання за кредитним договору ТОВ «ФК «Фагор» була обізнана з оскарженням в судового порядку договору факторингу, на підставі якого дане товариство набуло право вимоги за кредитним договором, матеріали справи не містять. 
Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України. У частині 1 якої йдеться про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Тобто, визнання недійсним в судовому порядку договору факторингу від 20 травня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» та ТОВ «ФК «Фагор», не є підставою для повторного стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, адже в даному випадку саме на сторін недійсного правочину покладено обов`язок повернути іншій стороні все, що вона одержала за цим договором. 
Колегія суддів звертає увагу і на положення ст. 519 ЦК України, якою визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанси» залишити без задоволення.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. П. Сидоренко