ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 грудня 2025 року        м. Чернівці           Справа № 722/257/24
Провадження №22-ц/822/965/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача - Литвинюк І. М., 
суддів: Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.,  
за участю секретаря судового засідання: Собчук І. Ю.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», Чернівецька філія товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»,
треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Верховська Наталя Олегівна, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року та на додаткове рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2025 року, головуючий у І-й інстанції – Унгурян С. В., 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2025 року звернулася до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «Чернівцігаз Збут», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набуто право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На момент придбання об`єкту, станом на 28 жовтня 2021 року, на об`єкті було відсутнє фактичне газопостачання з невідомих позивачу причин, а газова труба на вулиці біля будинку була відрізана. В подальшому було встановлено, що вказані події відбулись у зв`язку з конфліктом попередніх власників будинку та власників сусідніх земельних ділянок, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вважають себе власниками/користувачами відповідного газопроводу за вказаною адресою та стверджували, що без їх письмової згоди підключення об`єкту до газопостачання неможливе, а надавати таку згоду вони відмовились. Вказана інформація неодноразово була підтверджена у AT «Чернівцігаз» та Сокирянському відділені AT «Чернівцігаз», які повідомляли, що відрізали газову трубу за викликом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не можуть відновити газопостачання без їх письмової згоди, як власників газопроводу.
12 листопада 2021 року працівниками Сокирянського відділення AT «Чернівцігаз» на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 знято побутовий лічильник газу на повірку марки Metrix MMG4, типорозмір G-4, зав. №209005, рік випуску 2010, дата повірки - покази 30817,641 куб.м та встановлено новий побутовий лічильник газу марки Pietro Fiorentini RS/2001-LA, типорозмір G-4, зав. №5775883, рік випуску 2021, дата повірки 2021, покази 00000,004 куб.м, вх./вих. штуцерів 32, що підтверджується актом №1843 від 12 листопада 2021 року монтажу/демонтажу побутового лічильника газу.
16 листопада 2021 року ОСОБА_1 приєдналась до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (Сокирянський ВП особовий рахунок № НОМЕР_1 ) згідно з Додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (постачальник ТОВ «Чернівцігаз збут») та Типового договору розподілу природного газу з оператором ГРМ «АТ «Чернівцігаз», затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , ЕІС код 56ХМ40І475033824, параметри лічильника 4 6 G4T №209005 (опалювальна площа 150 кв.м, перелік газових приладів котел-колонка - 1шт., плита газова - 1 шт.), шляхом подання відповідних заяв-приєднання.
18 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» складено повідомлення №587-Кл-8567-1121 про припинення газопостачання, адресоване АТ «Чернівцігаз» та ОСОБА_1 , згідно з яким відповідно до «Правил постання природного газу» (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 №2496) ТОВ «Чернівцігаз Збут», як постачальник газу, повідомляє Оператора ГРМ про необхідність припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою припинення розподілу природного газу є прострочена заборгованість споживача перед постачальником станом на 30 вересня 2021 року в сумі 242 080,12 грн. Дата та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача: з 29 листопада 2021 року, починаючи з 09:00 год.
В той же час, АТ «Чернівцігаз» у відповідь на адвокатський запит надано лист №580007-Лв-6024-1022 від 28 жовтня 2022 року, до якого додано повідомлення №587-Кл-8567-1121 від 18 листопада 2021 року про припинення газопостачання, адресоване АТ «Чернівцігаз» та ОСОБА_1 , проте вже зі зміненим змістом, а саме зазначено, що відповідно до «Правил постання природного газу» (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496) ТОВ «Чернівцігаз Збут», як постачальник газу, повідомляє Оператора ГРМ про необхідність припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою припинення розподілу природного газу є прострочена заборгованість споживача перед постачальником станом на 12 листопада 2021 року в сумі 242 080,12 грн. Дата та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача: з 09:00 год. 29 листопада 2021 року.
19 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» складено досудове повідомлення від 19 листопада 2021 року, адресоване ОСОБА_1 , згідно з яким повідомлено, що сума до сплати становить 242 080,12 грн.
22 листопада 2021 року АТ «Чернівцігаз» складено повідомлення №58010-Кл-6306-1121 про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 22 листопада 2021 року, адресоване ОСОБА_1 , згідно з яким повідомлено про наявність підстав для припинення газопостачання/розподілу природного газу, а саме заборгованість перед постачальником (ТОВ «Чернівцігаз Збут») в сумі 242 080,12 грн станом на 22 листопада 2021 року відповідно до повідомлення (доручення) постачальника та заборгованість з розподілу природного газу перед АТ «Чернівцігаз» в сумі 631,14 грн станом на 22 листопада 2021 року, а також запропоновано сплатити у повному обсязі вказану заборгованість не пізніше 3 діб після отримання даного повідомлення.
30 листопада 2021 року представником оператора ГРМ (АТ «Чернівцігаз») ОСОБА_7 за відсутності споживача/представника споживача складено Акт №142/2083 від 30 листопада 2021 року про припинення розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким причиною припинення/відновлення розподілу природного газу стала «заборгованість за спожитий газ», а роботи з припинення/відновлення виконано шляхом «видимого розриву та встановлення номерної пломби С652709912», ПЛГ (марка, типорозмір) «RS/2001-LA, G4», показники «00000 м3».
У квітні 2022 року АТ «Чернівцігаз» складено довідку про те, що з 01 липня 2015 року по 16 листопада 2021 року попереднім споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , в ЕІС код - 56ХМ40І475033824 була ОСОБА_8 , а з 16 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року споживачем природного газу за вказаною адресою була ОСОБА_1 .
У червні 2022 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося до Сокирянського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ в розмірі 241 801,99 грн. На підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості до позовної заяви додано Витяг з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, поставленого побутовому споживачу його постачальником (ТОВ «Чернівцігаз Збут») та розподіленого АТ «Чернівцігаз» (як Оператором ГРМ) побутовому споживачу, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ (за період з 01.02.2018 по 30.11.2021 побутовому споживачу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно з наданим ТОВ «Чернівцігаз Збут» до суду розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість за поставлений природний газ за період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року в сумі 241 801,99 грн.
ОСОБА_1 категорично не погоджується з нарахованим АТ «Чернівцігаз» об`ємом природного газу, який начебто їй було розподілено на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , та нарахованим ТОВ «Чернівцігаз Збут» розміром заборгованості за начебто поставлений їй природний газ на вказаний об`єкт в період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року.
У спірних правовідносинах статус Оператора ГРМ має на даний час Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», однак в спірний період Оператором ГРМ був АТ «Чернівцігаз», до газорозподільної системи якого підключений позивач.
Саме оператор ГРМ веде облік та визначає об`єм спожитого позивачем природного газу і доводить ці показники до постачальника, який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення.
Оскільки саме з 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 у відповідності до положень Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу набула статусу «споживача» та отримала доступ до ГРМ для споживання природного газу на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , вважала, що відповідно до положень пункту 1 розділу III Правил постачання природного газу, саме з 16 листопада 2021 року у постачальника природного газу, яким у спірних правовідносинах є ТОВ «Чернівцігаз Збут», виникли підстави для постачання природного газу позивачу.
З довідки АТ «Чернівцігаз» вбачається, що по 16 листопада 2021 року споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_8 , а з 16 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року споживачем природного газу за вказаною адресою була ОСОБА_1 . Аналогічні відомості містяться й в заяві АТ «Чернівцігаз» від 07 квітня 2023 року по справі №722/932/22, яка знаходиться в провадженні Сокирянського районного суду Чернівецької області.
Водночас, АТ «Чернівцігаз» визначено (нараховано) позивачу об`єм природного газу за 2.2018 - 628,00 куб.м; 3.2018 - 581,00 куб.м; 7.2018 - 50,00 куб.м; 9.2018 - 84,63 куб.м; 11.2021 - 29093,01 куб.м, який позивачем спожито не було, оскільки, по-перше, у 2018 році позивач не мала жодного відношення до вказаного об`єкта нерухомого майна, тому що власником об`єкта нерухомого майна позивач стала лише 28 жовтня 2021 року; по-друге, відповідно до положень пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС до 16 листопада 2021 року позивач не мала доступу до ГРМ для споживання природного газу на вищевказаному об`єкті, а згідно з Актом №1843 від 12 листопада 2021 року монтажу/демонтажу побутового лічильника газу, показники в розмірі 30817,641 куб.м було зафіксовано саме на демонтованому лічильнику. Також відповідачем не встановлено факту несанкціонованого відбору позивачем природного газу на вказаному об`єкті в період з 28 жовтня 2021 року по 16 листопада 2021 року.
Окрім викладеного, вказувала на те, що в заяві АТ «Чернівцігаз» від 07 квітня 2023 року по справі №722/932/22 про виконання ухвали щодо витребування інформації та документів, останнім зазначено, що АТ «Чернівцігаз» не володіє інформацією про дати проведення та результати зняття всіх контрольних показників лічильника по споживанню природного газу на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 вересня 2018 року по 30 листопад 2021 року, оскільки у працівників АТ «Чернівцігаз» не було можливості зняти контрольні показники лічильника на цьому об`єкті з причин фізичної неможливості доступу до даного об`єкта.
Тобто, на вказаному об`єкті в період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2021 року працівниками АТ «Чернівцігаз» не знімалися показання лічильника.
12 листопада 2021 року працівниками Сокирянського відділення АТ «Чернівцігаз» на вищевказаному об`єкті знято побутовий лічильник газу на повірку з показниками 30817,641 м.куб.
Також посилалася на те, що виникає логічне запитання, яким чином відповідач, який в період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2021 року не знімав показання лічильника на вищевказаному об`єкті, встановив, що у вересні 2018 року на даному об`єкті природного газу спожито 84,63 куб.м, а в період з 01 листопада по 12 листопада 2021 року на даному об`єкті спожито 29093,01 куб.м природного газу. Наведене є лише черговим підтвердженням того, що відповідачем об`єм розподіленого (спожитого) природного газу на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року визначався на власний розсуд, що суперечить положенням Кодексу ГРС та умовам Типового договору розподілу природного газу.
Вважала, що вищенаведені обставини свідчать про протиправність дій АТ «Чернівцігаз» щодо безпідставного визначення (нарахування) ОСОБА_1 об`ємів природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в кількості 30436,64 куб.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо позовних вимог про зобов`язання Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу позивачка зазначала, що з урахуванням постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1839 від 26 грудня 2022 року №371 від 22 лютого 2024 року та №374 від 22 лютого 2024 року, на даний час АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» не має права на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, оскільки відповідну ліцензію останнього було зупинено.
Крім того, АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» зобов`язано передати все майно (в тому числі вузли обліку природного газу) Чернівецькій філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у зв`язку з невиконанням АТ «Чернівцігаз» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу.
Отже, на даний час Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» виконує функції оператора ГРМ в Чернівецькій області, в тому числі в частині забезпечення комерційного обліку газу, доступу до інформаційної платформи оператора ГТС та проведення будь-яких коригувань об`ємів природного газу споживачам.
Оскільки дії АТ «Чернівцігаз» (колишнього оператора ГРМ в Чернівецькій області) щодо безпідставного визначення (нарахування) ОСОБА_1 об`ємів природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в кількості 30436,64 куб.м за адресою: АДРЕСА_1 є протиправними, тому тільки Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» (чинний оператор ГРМ в Чернівецькій області) може поновити порушені права ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку об`єму природного газу.
Наведені обставини свідчать про наявність підстав для зобов`язання Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року шляхом зменшення об`єму розподіленого (спожитого) природного газу на 30436,64 куб.м.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати заборгованість за природній газ позивачка зазначала, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).
Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-й (пункт 57)).
З урахуванням того, що АТ «Чернівцігаз» неправомірно нараховано позивачу обсяг спожитого природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в розмірі 30436,64 куб.м, наявні всі правові підстави для зобов`язання ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824, заборгованість за природний газ в розмірі 241801,99 грн.
Просила:
- визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо безпідставного нарахування об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 (ЕІС-код - 56ХМ40І475033824) на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року у розмірі 30436,64 куб.м; 
- зобов`язати Чернівецьку філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 (ЕІС-код - 56ХМ40І475033824) на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року, шляхом зменшення об`єму розподіленого (спожитого) природного газу на 30436,64 куб.м;
- зобов`язати ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824 заборгованість за природний газ в розмірі 241 801,99 грн.;
Вирішити питання про розподіл судових витрат. 
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про визнання протиправними дій щодо безпідставного нарахування об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 (ЕІС-код - 56ХМ40І475033824) на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в розмірі 30436,64 куб.м.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 (ЕІС-код - 56ХМ40І475033824) на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року, шляхом зменшення об`єму розподіленого (спожитого) природного газу на 30436,64 куб.м.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824, заборгованість за природний газ в розмірі 241 801,99 грн.
Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про визнання протиправними дій щодо безпідставного нарахування об`єму природного газу, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі судовому розгляду, а питання правомірності чи неправомірності відповідних дій АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» підлягають з`ясуванню в межах розгляду інших вимог, а не як окрема позовна вимога.
Відмовляючи у задоволенні позову до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», суд першої інстанції виходив з того, що філія є неналежним відповідачем в частині зобов`язання провести перерахунок об`єму розподіленого природного газу, тому у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку позивачки заборгованість за природний газ також слід відмовити, оскільки дана вимога є похідною та її задоволення залежить від задоволення перших двох основних вимог.
Додатковим рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2025 року частково задоволено заяву ТОВ «Чернівцігаз Збут» про ухвалення додаткового рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз Збут» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 300 грн.
В задоволенні решти заяви відмовлено. 
На рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року та додаткове рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2025 року представник позивача Верховська Н. О. подала апеляційну скаргу. 
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ «Чернівцігаз Збут» задовольнити в повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2025 року.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що постачання позивачу як побутовому споживачу природного газу здійснюється за обов`язковою участю Оператора ГРМ, на якого покладено обов`язок вести облік об`єму (обсягу) споживання природного газу споживачем відповідно до умов договору розподілу природного газу.
У спірних правовідносинах статус Оператора ГРМ має на даний час Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», однак у спірний період Оператором ГРМ було АТ «Чернівцігаз», до газорозподільної системи якого підключений позивач.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що положення ЦК України і ЦПК України не передбачають такого способу захисту, як визнання протиправними дій господарюючого суб`єкта.
Вважає, що відповідач АТ «Чернівцігаз» визначив об`єм розподіленого (спожитого) природного газу на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року, на власний розсуд, що суперечить положенням Кодексу ГРС та умовам Типового договору розподілу природного газу, що беззаперечно свідчить про протиправність дій АТ «Чернівцігаз» щодо безпідставного визначення (нарахування) ОСОБА_1 об`ємів природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в кількості 30 436,64 куб.м за адресою: АДРЕСА_1 .
На даний час Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» виконує функції оператора ГРМ в Чернівецькій області, в тому числі в частині забезпечення комерційного обліку газу, доступу до інформаційної платформи оператора ГТС та проведення будь-яких коригувань об`ємів природного газу споживачам. 
Вказує на те, що оскільки дії АТ «Чернівцігаз» (колишнього оператора ГРМ в Чернівецькій області) щодо безпідставного визначення (нарахування) ОСОБА_1 об`ємів природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в кількості 30 436,64 куб.м за адресою: АДРЕСА_1 , є протиправними, то тільки Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» (чинний оператор ГРМ в Чернівецькій області) може поновити порушені права ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку об`єму природного газу.
Наведені обставини свідчать про наявність підстав для зобов`язання Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу, розподіленого споживачу ОСОБА_1 на об`єкт, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року, шляхом зменшення об`єму розподіленого (спожитого) природного газу на 30436,64 куб.м.
Суд помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині на тій підставі, що вона звернулася з позовом до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», як до неналежного відповідача.
Визначальним критерієм при обранні відповідача в позовній вимозі щодо проведення перерахунку об`єму природного газу є те, яка саме юридична особа станом на сьогодні забезпечує комерційний облік газу, має доступ до інформаційної платформи оператора ГТС та проводить будь-які коригування об`ємів природного газу споживачам.
Тільки Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» (чинний оператор ГРМ в Чернівецькій області) може поновити порушені права ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку об`єму природного газу.
Вважає, що АТ «Чернівцігаз» неправомірно нараховано позивачу обсяг спожитого природного газу за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року в розмірі 30436,64 куб.м, тому наявні всі правові підстави для зобов`язання ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824 заборгованість за природний газ в розмірі 241 801,99 грн.
У відзиві ТОВ «Чернівцігаз Збут» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Вказує на те, що визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу відноситься до виключної компетенції Оператора ГРМ. 
Позивачкою до позову не було надано жодних доказів, які б підтверджували наявність розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого Оператором ГРМ природного газу та намагання позивачки врегулювати ці розбіжності у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу.
Надані докази жодним чином не підтверджують наявність порушення ТОВ «Чернівцігаз Збут» (як постачальника газу) чинного законодавства або договірних зобов`язань, що могло призвести до порушення права, свободи чи інтересу позивача. При цьому, одна тільки незгода позивача із нарахованими Оператором ГРМ об`ємами природного газу не може бути підставою для скасування заборгованості, нарахованої у відповідності до гл.4 розділу ІХ Кодексу ГРМ.
Вважає, що дії ТОВ «Чернівцігаз Збут», які полягають у здійсненні визначення вартості вказаного Оператором ГРМ об`єму природного газу позивачу – є повністю правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Оператор газотранспортні системи України» вказує на те, що ТОВ «Оператор ГТС України» розпочало господарську діяльність з транспортування природного газу в якості оператора газотранспортної системи – ліцензіата в сфері транспортування природного газу тільки з 01 січня 2020 року, що обумовлює відсутність інформації за період з лютого 2018 року по грудень 2019 року. 
На ринку природного газу використовуються ЕІС-коди, що присвоєні відповідно до регламенту EIC-схеми для кодування та ідентифікації в енергетиці.
Кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕІС-код.
Схема ідентифікації вимагає, щоб присвоєні ЕІС-коди були унікальними та незмінними протягом довгого періоду часу.
В Інформаційній платформі споживач з ЕІС-кодом 56XM40I475033824 був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «Чернівцігаз Збут» (ЕІС – код56X930000000310E) в період з 01 січня 2020 року по теперішній час – витяг інформації щодо закріплення споживача з ЕІС - кодом 56XM40I475033824 в Реєстрі споживачів постачальників.
Витяги з Інформаційної платформи інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XM40I475033824 в зазначений період, яка здійснювалась Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС, на підставі даних, наданих Оператором ГРМ - АТ «Чернівцігаз».
Інформацією щодо фактичних дій з припинення (обмеження) газопостачання споживачу з ЕІС – кодом 56XM40I475033824 володіє АТ «Чернівцігаз» як оператор газорозподільної системи, до мереж якої приєднаний споживач.
У відзиві АТ «Оператор газорозподільчої системи Чернівцігаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Вказує на те, що фактичне приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу реально відбулось з моменту набуття позивачкою права власності на об`єкт 28 жовтня 2021 року внаслідок документально підтвердженого споживання природного газу (доказом чого є підписаний представником відповідача акт демонтажу лічильника від 12 листопада 2021 року, яким зафіксовано контрольний показник цього лічильника), а не з 16 листопада 2021 року (в момент формального заповнення представником відповідача заяви-приєднання в офісному приміщенні АТ «Чернівцігаз»).
На об`єкті газоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 станом на момент демонтажу лічильника газу 12 листопада 2021 року на повірку було фактично спожито 30817,641 куб.м газу, що зафіксовано актом демонтажу лічильника.
Вказаний об`єм було внесено АТ «Чернівцігаз» до Інформаційної платформи Оператора ГТС у листопаді 2021 року.
Отже, АТ «Чернівцігаз» не міг визначити ОСОБА_1 об`єм природного газу з 01 лютого 2018 року, оскільки ОСОБА_1 на той час не була власником об`єкту та не зверталась до АТ «Чернівцігаз».
Дії АТ «Чернівцігаз» із зняття фактичних показників лічильника газу не можуть бути визнані неправомірними діями, оскільки вони полягали у визначенні того показника лічильника газу, який спільно був зафіксований представниками позивачки та АТ «Чернівцігаз».
Тобто, з боку АТ «Чернівцігаз» не було вчинено жодної неправомірної дії по відношенню до позивачки, оскільки неможливо визнати в судовому порядку неправомірними дії, що полягають у встановленні фактичних обставин справи, які відповідають дійсності.
У відзиві Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Зазначає, що апелянт, обґрунтовуючи вимоги скарги, зазначає, що тільки Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» як чинний Оператор ГРМ в Чернівецькій області може поновити порушені права ОСОБА_1 в частині проведення перерахунку об`єму природного газу.
Разом з тим, із змісту заявлених позовних вимог не вбачається, якими саме неправомірними діями, бездіяльністю чи рішенням Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» порушуються права позивачки, які підлягають захисту, оскільки між позивачкою та Чернівецькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» взагалі відсутні договірні відносини. Відтак вимоги щодо зобов`язання Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок об`єму спожитого газу є абсолютно безпідставними та пред`явлені до неналежного відповідача.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані судові рішення не повністю відповідають зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок літ. «В», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту монтажу/демонтажу побутового лічильника газу від 12 листопада 2021 року працівниками Сокирянського відділення AT «Чернівцігаз» у присутності представника власника на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 знято на повірку побутовий лічильник газу марки Metrix MMG4, типорозмір G-4, зав. №209005, рік випуску 2010, покази 30817,641 куб.м та встановлено новий побутовий лічильник газу марки Pietro Fiorentini RS/2001-LA, типорозмір G-4, зав. №5775883, рік випуску 2021, дата повірки 2021, покази 00000,004 куб.м, вх./вих. штуцерів 32, пломба №CV11100247.
16 листопада 2021 року ОСОБА_1 приєдналась до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 та Типового договору розподілу природного газу (для побутового споживача), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, на об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом подання відповідних заяв-приєднання.
18 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» надіслано АТ «Чернівцігаз» та ОСОБА_1 повідомлення №587-Кл-8567-1121 від 18 листопада 2021 року про припинення газопостачання, в якому повідомило Оператора ГРМ про необхідність припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із простроченою заборгованістю споживача перед постачальником станом на 30 вересня 2021 року в сумі 242 080,12 грн. Аналогічного змісту у справі міститься повідомлення ТОВ «Чернівцігаз Збут» із зазначенням вказаної суми заборгованості станом на 12 листопада 2021 року.
19 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» надіслано ОСОБА_1 досудове повідомлення, згідно з яким повідомлено про наявність заборгованості за природній газ в розмірі 242 080,12 грн та про необхідність її сплати.
22 листопада 2021 року АТ «Чернівцігаз» надіслано ОСОБА_1 повідомлення №58010-Кл-6306-1121 про припинення газопостачання/розподілу природного газу від 22 листопада 2021 року, в якому повідомило про наявність підстав для припинення газопостачання/розподілу природного газу, а саме заборгованість перед постачальником в сумі 242 080,12 грн станом на 22 листопада 2021 року відповідно до повідомлення (доручення) постачальника та заборгованість з розподілу природного газу перед в сумі 631,14 грн станом на 22 листопада 2021 року, а також запропоновано сплатити у повному обсязі вказану заборгованість не пізніше 3 діб після отримання даного повідомлення.
30 листопада 2021 року АТ «Чернівцігаз», як Оператором ГРМ, у зв`язку із заборгованістю за спожитий газ, припинено розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом видимого розриву та встановлення номерної пломби С652709912», ПЛГ (марка, типорозмір) «RS/2001-LA, G4», показники «00000 куб.м», що підтверджується складеним актом №142/2083 від 30 листопада 2021 року.
З червня 2022 року в провадженні Сокирянського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа №722/932/22 за позовом ТОВ «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та правонаступників відповідачки ОСОБА_8 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», про стягнення заборгованості за природний газ. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2024 року у даній справі провадження зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 722/257/24.
На підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості за природній газ ТОВ «Чернівцігаз Збут» до позовної заяви додано Витяг з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, поставленого побутовому споживачу його постачальником (ТОВ «Чернівцігаз Збут») та розподіленого АТ «Чернівцігаз» (як Оператором ГРМ) побутовому споживачу, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ, згідно з яким за період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року побутовому споживачу ОСОБА_1 (ЕІС код - 56ХМ40І475033824) за адресою: АДРЕСА_1 розподілено об`єм природного газу, поставленого споживачу його постачальником ТОВ «Чернівцігаз Збут», в кількості 29 093,01 куб.м. 
Згідно з наданим ТОВ «Чернівцігаз Збут» розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість за поставлений природний газ за період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року в розмірі 241 801,99 грн. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom) (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма (стаття 13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.
У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як узаконі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року, заява № 38722/02).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тож у кожному конкретному спорі суд найперше повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають з характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та передбачені статтею13 ЦК України обмеження щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав будь -якою особою.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що положення ЦК України та ЦПК України не передбачають такого способу захисту, як визнання протиправними дій господарюючого суб`єкта.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією ЄСПЛ процедурні гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження в судах із цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А № 18, пункти 28-36).
Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Великої Британії» Ashingdane v. the. UnitedKingdom). Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» Bellet v. France).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).
Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження в частині вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо безпідставного нарахування об`єму природного газу у розмірі 30 436, 64 куб.м у зв`язку з неможливістю розгляду судом підстав позову у спорі між суб`єктом господарювання та споживачем як самостійної позовної вимоги, оскільки підлягає з`ясуванню в межах розгляду інших вимог, а не як окрема позовна вимога.
Подібний правовий висновком викладене в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20.
Доводи апеляційної скарги в цій частині вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
У поданій до суду першої інстанції заяві про зміну предмета позову ОСОБА_1 заявила вимогу до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», в якій просила зобов`язати відповідача провести перерахунок об`єму природного газу.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Наведеному відповідають і норми статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).
Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено такий висновок: «Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору».
Отже, у справі, яка переглядається, позивачка одну із свої вимог позовної заяви пред`явила до філії юридичної особи – Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (ЄДРПОУ 45304917).
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що зазначений позивачем відповідач у цій цивільній справі не має статусу юридичної особи, є зареєстрований саме як філія. Юридичною особою, до якої належить така філія, є ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Відомостей про наявність у Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» статусу юридичної особи немає.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розгляду в суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18)).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть бути стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем є філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору в частині вимог до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу.
Отже, Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не може бути відповідачем у цій справі.
Зі справи вбачається, що як один із співвідповідачів, участь у справі приймала саме Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», надаючи пояснення у справі, відзив на позов та відзив на апеляційну скаргу. При цьому позивачка, зокрема і в апеляційній скарзі, наполягає на тому, що одним із відповідачем у справі має бути Чернівецька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» і до неї має бути задоволено позов в частині зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу.
Суд першої інстанції, вирішуючи позовну вимогу до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», залишив поза увагою правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (провадження № 14-399цс18), згідно з яким норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. А позов до філії юридичної особи взагалі не підлягає розгляду в суді.
Судове рішення, яким закінчено розгляд справи в частині позовних вимог до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю із закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (ч. 1 ст. 377 ЦПК України).
Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині, оскільки позов до філії юридичної особи взагалі не підлягає розгляду в суді.
Схожі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 квітня 2025 року у справі № 161/3468/24 (провадження № 61-15327св24), від 22 жовтня 2025 року у справі № 199/7142/24 (провадження № 61-8373св25).
Щодо позовної вимоги до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824 заборгованість за природний газ в розмірі 241 801,99 грн, слід зазначити наступне.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з її особового рахунку борг за природний газ в розмірі 241 801, 99 грн.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).
Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 зазначено: «Вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.
Крім того, ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.
Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.
Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.
Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивач вважає, що борг відсутній.
Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок».
За обставин цієї справи вбачається, що 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набуто право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
18 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» надіслано АТ «Чернівцігаз» та ОСОБА_1 повідомлення №587-Кл-8567-1121 (т. 1, а.с. 30) про припинення газопостачання, в якому повідомило Оператора ГРМ про необхідність припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із простроченою заборгованістю споживача перед постачальником станом на 30 вересня 2021 року в сумі 242 080,12 грн.
З наданого ТОВ «Чернівцігаз Збут» розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року за спожитий природній газ складає 241 801, 99 грн. 
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг.
Виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до статей 19, 20 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються статтею 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, кодекс ГРМ.
Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пункт 39 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначив наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.
Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП№ 2496від 30вересня 2015 року (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року.
Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу І Правил ці Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ).
Пункт 1 розділу ІІІ Правил визначив, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача.
Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний періоди.
Аналогічні положення містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, згідно з пунктом 2.2 якого обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.
У пункті 4.4 Типового договору визначено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
Взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі побутовими споживачами, визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі КГС), затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року.
Відповідно до підпункту 8 пункту 3 глави 2 розділу І КГС до основних функцій Оператора ГРМ належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІХ КГС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.
У пункті 1 глави 4 розділу ІХ КГС передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
Відповідно до 4 та 5 абзаців пункту 5 глави 4 розділу ІХ КГС визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.
Згідно з підпунктами 5.1-5.3 Типового договору розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.
При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.
Згідно з пунктом 2 глави 4розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.
Споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.
У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.
Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.
За змістом наведених спеціальних норм, якими врегульовані спірні правовідносини, споживач має право на коригування обсягів фактично спожитого газу та коштів за надані послуги розподілу природного газу.
Наказом Міністерства енергетики України від 08 червня 2022 року №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 року за №637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01 травня 2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції.
Тобто, до 01 травня 2022 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» здійснювало постачання природного газу.
Частиною другою статті 32 Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Отже, згідно з вимогами даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у повідомленні від 18 листопада 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» вказало, що заборгованість споживача перед постачальником в сумі 242 080,12 грн виникла станом на 30 вересня 2021 року, а право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 набула лише 28 жовтня 2021 року, тобто заборгованість у визначеному розмірі виникла до набуття ОСОБА_1 права власності. 
Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу у будинку лише з 28 жовтня 2021 року, тобто з дати набуття нею права власності на нерухоме майно, про що товариством не заперечується, а тому у неї не виникало обов`язку з`ясовувати борги по будинку. Окрім того, у пункті 5.4. договору купівлі-продажу будинку зазначено, що «житловий будинок перебуває у належному технічному стані,… не існує заборгованості перед відповідними установами по обов`язковим платежам, пов`язаним з користуванням житловим будинком».
На позивача, як нового власника будинку, покладався лише обов`язок самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднанням до договору постачання природного газу, що регламентовано абз. 5 п. 9 Розділу Правил. Невиконання зазначених вимог Правил не покладає на нового власника обов`язку по сплаті заборгованості за спожитий газ, що нарахована до укладення договору купівлі-продажу будинку.
Крім того, з Довідки про підтвердження факту споживання природного газу споживачем та наявного в нього діючого постачальника газу (т. 1, а.с. 36), виданої комерційним директором АТ «Чернівцігаз», вбачається, що АТ «Чернівцігаз», як Оператор ГРМ, даною довідкою підтверджує, що споживач природного газу ОСОБА_1 з 16 листопада 2021 року підключена до газорозподільної системи Оператора ГРМ та проводить споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , ЕІС код – 56ХМ401475033824. З 01 липня 2015 року по 16 листопада 2021 року попереднім споживачем природного газу за вказаною адресою була ОСОБА_8 . Постачання природного газу споживачу ОСОБА_8 01 липня 2015 року по 16 листопада 2021 року проводило ТОВ «Чернівцігаз Збут».
Також з наявного в матеріалах справи Акту № 1843 монтажу/демонтажу побутового лічильника газу від 12 листопада 2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 знято ПЛГ на повірку з показником 30817,641 куб.м та встановлено ПЛГ після повірки з показником 00000,004 куб.м.
Оскільки 16 листопада 2021 року позивачка приєдналася до умов договору розподілу природного газу та умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, то саме з 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 , у відповідності до положень Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, набула статусу споживача та отримала доступ до ГРМ для споживання природного газу на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .
Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Чернівцігаз Збут», на об`єкті за вказаною вище адресою в період з 01 вересня 2018 року по 30 листопада 2021 року працівниками АТ «Чернівцігаз» не знімалися показники лічильника у зв`язку з фізичною неможливістю доступу до даного об`єкта.
Крім того, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , згідно з яким в період з 01 листопада по 30 листопада 2021 року об`єм спожитого газу за вказаною вище адресою становить 29093,01 куб. м.
Однак слід зазначити, що споживання 29093,01 куб.м газу за місяць в житловому будинку для позивачки є неможливим, оскільки це не є великим комерційним об`єктом з потужним промисловим використанням, а звичайне побутове споживання.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Чернівцігаз Збут» зазначає про те, що за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними. 
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 стала власником будинку лише 28 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає, що нараховані обсяги природного газу попередньому власнику ОСОБА_8 не входять до предмету доказування у цій справі.
Вищенаведеним спростовуються доводи представника відповідача ТОВ «Чернівцігаз Збут» про правомірність здійснення визначення вартості вказаного Оператором ГРМ об`єму природного газу позивачу ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що попередній власник, фактично споживаючи до відчуження будинку природний газ, не повідомив ТОВ «Чернівцігаз Збут» про припинення договору на постачання природного газу, а договір купівлі-продажу будинку від 28 жовтня 2021 року не містить застережень про переведення боргу попереднього власника на нового і не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України.
Аналіз зазначеного договору дає підстави для висновку, що позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати за спожитий природний газ попередніх власників вказаного будинку і, відповідно, відповідачем на неї не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за спожитий природний газ, нарахованої до укладення нею договору купівлі-продажу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позовна вимога про зобов`язання виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників зазначеного будинку за період до 16 листопада 2021 року є законною та обґрунтованою і відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за вказаний період.
Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21, від 12 жовтня 2022 року у справі №312/44/20, від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання списати заборгованість за природний газ, помилково вважаючи цю вимогу похідною від вимог про визнання протиправними дій АТ «Чернівцігаз» та про зобов`язання Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу.
Право обрати спосіб захисту, який позивач вважає ефективним, надано позивачу, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині списання з її особового рахунку заборгованості за природний газ в розмірі 241 801,99 грн.
Враховуючи, що суд першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу та до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати заборгованість за природний газ ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання Чернівецьку філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» провести перерахунок об`єму природного газу слід закрити.
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати заборгованість за природний газ слід задовольнити, зобов`язавши ТОВ «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку ОСОБА_1 за №1600009855, ЕІС-код №56ХМ40І475033824 заборгованість за природний газ в розмірі 241 801,99 грн.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 13 частини третьої статті 141ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Підпунктом 1 пункту 1 частини 2статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою – підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка подана фізичною особою або фізичною особою – підприємцем ставка судового збору становить 50 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3028 грн.
За подачу позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 3633,60 грн. 
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 5450,40 грн. 
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню лише в частині вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати заборгованість за природний газ, з ТОВ «Чернівцігаз Збут» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6045,05 грн ((241 801,99*1% = 2418,02)+(2418,02*150%=3627,03)).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Верховська Наталя Олегівна, задовольнити частково. 
Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу та до ТОВ «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати з особового рахунку ОСОБА_1 заборгованість за природний газ скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання провести перерахунок об`єму природного газу закрити.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» про зобов`язання списати заборгованість за природний газ задовольнити.
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» списати з особового рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , ЕІС-код №56ХМ40І475033824 заборгованість за природний газ попереднього власника за період з 01 лютого 2018 року по 16 листопада 2021 року у сумі 241 801 (двісті сорок одна тисяча вісімсот одна) гривня 99 копійок.
В іншій частині рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 вересня 2025 року залишити без змін.
Додаткове рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2025 року скасувати. 
Розподіл судових витрат змінити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6 045 (шість тисяч сорок п`ять) гривень 05 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач       І. М. Литвинюк        
Судді:         І. Н. Лисак 

І. Б. Перепелюк