ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 р. 	Справа № 480/4429/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко) у справі №480/4429/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 22 листопада 2024 року № 37/д про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 під час виконання ним обов`язків військової служби.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано висновок комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 22 листопада 2024 року № 37/д про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2025 з долученими до неї документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило таке рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи.
Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно визначив норми матеріального права, які необхідно застосувати до спірних правовідносин, але неправильно застосував або не застосував їх. 
Посилається на те, що позивачем не надано жодного достатнього та допустимого доказу його перебування на утриманні загиблого ОСОБА_2 у період часу до дати загибелі останнього, що надало б підстави віднести позивача до категорії утриманців загиблого.
Зазначає, що суд першої інстанції надав неправильну правову оцінку фактичним обставинам у справі.
Посилається на те, що зобов`язальна частина рішення суду першої інстанції порушує дискреційні повноваження відповідача.
Вважає, що оспорюване рішення є законним і правомірним, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - є помилковим та підлягає скасуванню.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
На підставі положень ч.1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, що вбачається з свідоцтв про народження: серії НОМЕР_1 видане 01.08.1977 та серії НОМЕР_2 , яке видане 02.06.1979 (а.с.9-10). 
Військовослужбовець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання обов`язків військової служби, що вбачається із свідоцтва про смерть виданого 31.07.2023.
Висновком ВЛК, протокол №1428 від 29.04.2024, визнано, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області у справі №587/419/24 від 29.02.2024 встановлено факт проживання позивача з рідним братом однією сім`єю з 1990 року до моменту смерті ОСОБА_2 .
Позивач звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №37/д від 22.11.2024 документи позивача повернуті на доопрацювання у відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. 
Позивач, не погоджуючись із висновком комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно повернуто заяву на доопрацювання, чим порушено права позивача, а тому для відновлення порушеного права позивача визнав протиправним та скасував висновок відповідача, також поклав на нього обов`язок повторно розглянути заяву, з урахуванням висновків суду. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту - Закон України №2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.2 ст.41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 за №2011-XII.
Згідно із п.2 ч.2 ст.16 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Приписами пп.1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції, станом на дату загибелі ОСОБА_2 ) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону №2011-XII. 
Приписами ст.16-1 Закону України №2011-XII (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Рішенням Сумського районного суду Сумської області у справі №587/419/24 від 29.02.2024 (набрало законної сили 29.08.2024) встановлено факт проживання позивача з рідним братом однією сім`єю з 1990 року до моменту смерті ОСОБА_2 (а.с.24-25).
Позивач звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 , додавши до вказаної заяви відповідні документи, зокрема, вищевказане рішення суду.
Приймаючи оспорюване рішення, відповідач виходив з того, що позивач не відноситься до визначеного ст.16-1 Закону України №2011-XII (чинній на дату смерті військовослужбовця), кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зазначивши при цьому, що рішення Сумського районного суду Сумської області у справі №587/419/24 від 29.02.2024 не встановлює факту перебування позивача на утриманні загиблого ОСОБА_2 . Відтак, відповідач вважав, що документи позивача підлягають поверненню на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України №2011-XII підтверджують, що позивач перебував на утриманні загиблого військовослужбовця, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.6). 
Отже, відповідач фактично розглянув звернення позивача, як особи, що перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця.
Водночас, колегія суддів зазначає, що звертаючись до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, позивач не обґрунтовував вказану заяву перебуванням на утриманні загиблого брата, а фактично обґрунтовував її іншою підставою , що він є член сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , в підтвердження чого надав рішення Сумського районного суду Сумської області у справі №587/419/24 від 29.02.2024, чого не було враховано відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення.
Відповідачем, під час розгляду заяви позивача, не надано оцінки наявності у нього права на отримання одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.
Відтак, повертаючи документи позивача на доопрацювання та вимагаючи надання документів, які б підтверджували перебування позивача на утриманні загиблого ( ОСОБА_2 ), відповідач вимагав у позивача підтвердження обставин, які не мають відношення до заяви останнього.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів його перебування на утриманні загиблого ОСОБА_2 у період часу до дати загибелі останнього, що надало б підстави віднести позивача до категорії утриманців загиблого, не впливають на вирішення даної справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно повернуто документи позивача на доопрацювання для призначення одноразової грошової допомоги. 
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено (доказано) правомірність власного рішення.
Відтак, доводи скарги щодо правомірності оспорюваного рішення, є необґрунтованими.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо протиправності та необхідності скасування оспорюваного рішення відповідача, а також зобов`язання відповідача в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2025 з долученими до неї документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язальна частина рішення суду першої інстанції порушує дискреційні повноваження відповідача, є необґрунтованими, оскільки судом не вирішувалося питання щодо права позивача на призначення та виплату йому спірної допомоги, а лише зобов`язано останнього повторно розглянути заяву позивача з долученими до неї документами, з урахуванням висновків суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 у справі №480/4429/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц