ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року 
м. Київ
справа №380/25241/21
адміністративне провадження № К/990/2916/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської  В.  Е.,
суддів: Білак  М.  В., Мельник-Томенко  Ж.  М.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Мостиської міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022  року (головуючий суддя Чаплик  І.  Д.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року (головуючий суддя Матковська  З.  М., судді: Запотічний  І.  І., Кузьмич  С.  М.)
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
У грудні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Мостиської міської ради Львівської області (далі - відповідач, Мостиська міськрада), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту».
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року №  25 прийнято без достатніх правових підстав та з порушенням визначеної законодавством процедури його прийняття, а саме: статтей 21, 22, 23, 32, 34 Регламенту Мостиської міськради VIII скликання, затвердженого рішенням II сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  грудня 2020  року №  49 (далі - Регламент). Позивач стверджує, що, в порушення норм Регламенту, проєкт рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року №  25 не проходив попереднє обговорення громадськістю, депутатами, постійними комісіями, іншими зацікавленими сторонами, а був внесений до порядку денного в день проведення сесії, пояснювальна записка не складалась, протоколи засідання постійних комісій щодо розгляду питання переформатування останніх відсутні. 
На думку ОСОБА_1 , ініціатором внесення пропозицій щодо оскаржуваного рішення на розгляд ради був суб`єкт (депутатська фракція ПП ВО «Батьківщина»), у якого відсутнє таке право, установлене статтею 22 Регламенту.
Крім того ОСОБА_1 вважає, що проєкт спірного рішення попередньо повинен був обговоритися з позивачем, оскільки стосується його персонально (виведення депутата ОСОБА_1 зі складу постійної комісії з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування та введення депутата ОСОБА_1 у склад постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту).
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи.
На підставі рішення Мостиської міськради від 20  листопада 2020  року №  1 «Про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів Мостиської міської ради» ОСОБА_1 є депутатом Мостиської міськради VIII скликання, що підтверджується довідкою від 03  листопада 2021 року №  2.17-3055, виданою виконкомом Мостиської міськради.
Рішенням І сесії Мостиської міськради VIIІ скликання від 20  листопада 2020  року №  12 обрано постійні комісії Мостиської міськради, зокрема, Постійну комісію з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування у складі: голова постійної комісії Кулій Володимир Теодозійович ; члени постійної комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
23 квітня 2021 року на ім`я міського голови м. Мостиська Пельц М. М. надійшло звернення від депутатів Мостиської міськради, членів фракції ПП ВО «Батьківщина» з проханням внести доповнення до проєкту рішення «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту», виклавши пункт 2 у наступній редакції: « 2. Внести зміни у пункт 3 рішення Мостиської міськради від 20  листопада 2020  року №  12 «Про постійні комісії Мостиської міської ради» шляхом виведення депутата ОСОБА_1 зі складу комісії з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування та введення депутата ОСОБА_1 у склад постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту».
Цього ж дня, на VII сесії Мостиської міськради Львівської області VIII скликання прийнято рішення від 23  квітня 2021  року №  25, пунктом 2 якого внесено зміни у пункт 3 рішення Мостиської міськради від 20  листопада 2020  року №  12 «Про постійні комісії Мостиської міської ради», а саме: 
« 2.1. Вивести ОСОБА_1 зі складу постійної комісії з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування Мостиської міської ради.
2.2. Ввести ОСОБА_1 у склад постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту Мостиської міської ради». 
Результати поіменного голосування за Рішення №  25: «за» - 19, «проти» - 1, «утрималось» - 4, «не голосувало» - немає.
14  травня 2021  року представник позивача звернувся із адвокатським запитом до відповідача із проханням надати докази із обґрунтуванням необхідності переведення депутата ОСОБА_1 в іншу постійну комісію без його згоди.
24  травня 2021  року Мостиська міськрада надала відповідь на адвокатський запит, у якому вказала, що протоколи засідань постійної комісії з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування Мостиської міської ради та постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту відсутні, оскільки питання переведення позивача на Комісії не розглядалось. Також зазначила, що надання письмових пояснень за адвокатським запитом, з обґрунтуванням необхідності переведення позивача, чинним законодавством не передбачено. Оскільки обсяг документів, які просить надати адвокат, перевищує десять сторінок, йому слід оплатити розмір фактичних витрат, зазначений у рахунку (відповідно до рахунку №  86 від 24  травня 2021  року сума до сплати становить 330 грн), після чого буде надана відповідь на адвокатський запит, у зв`язку з цим продовжено строк розгляду запиту до 20 робочих днів.
Листом від 11  червня 2021  року №  2.15-1543 відповідач надав на адвокатський запит наступні документи: копію звернення депутатів фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23  квітня 2021  року; копію Порядку денного VII сесії Мостиської міськради VIII скликання; копію рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року №  25; копії Регламенту роботи Мостиської міськради, Положення про постійні комісії Мостиської міськради та рішень Мостиської міськради, якими затверджено вказані нормативно-правові акти; результати поіменного голосування при прийнятті рішення Мостиської міськради 23  квітня 2021  року №  25. 
Указаний лист та додатки до нього позивач отримав 15  червня 2021  року.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів. 
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01  серпня 2022  року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06  грудня 2022  року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту».
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного рішення позивач, як депутат міськради, вже був обраний до складу постійної комісії, а переведення депутата з однієї комісії в іншу повинно здійснюватися у відповідності до передбаченої Регламентом процедури, яку в спірному випадку відповідачем не дотримано. 
Суди першої та апеляційної інстанції виснували, що проєкт рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 процедури обговорення не проходив, на засіданні постійних комісій, діяльності яких спірне питання стосується, не розглядався, протоколи засідання постійних комісій щодо розгляду питання переформатування останніх відсутні, пояснювальна записка не складалась, будь-які висновки чи рекомендації комісій відсутні.
При цьому, суди попередніх інстанцій зауважили, що підставою внесення на розгляд міськради оскаржуваного рішення було звернення депутатів фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23  квітня 2021  року, тобто ініціаторами внесення пропозицій щодо оскаржуваного рішення на розгляд ради була група депутатів, що, у свою чергу, суперечить положенню Регламенту щодо суб`єктів права на внесення пропозицій. Також у зверненні депутатів фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23  квітня 2021  року не було зазначено причин переведення депутата ОСОБА_1 до іншої постійної комісії. Такі підстави відсутні і в інших документах міськради, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
З урахуванням вищевикладеного, суди першої та апеляційної інстанцій уважають, що оскаржуване рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту» прийняте без достатніх правових підстав та з порушенням визначеної законодавством процедури його прийняття.
Водночас, стосовно доводів відповідача про порушення ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, установленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та про безпідставне його поновлення судом першої інстанції, суди попередніх інстанцій констатували, що в матеріалах справи є належні докази того, що строк звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 було порушено з поважних причин, оскільки копії спірного рішення та документи, на підставі яких воно було прийнято, позивач отримав 15  червня 2021  року, при цьому, не зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 був присутній 23  квітня 2021  року на сесії та приймав участь в обговоренні спірного рішення, він не був ознайомлений ані з проєктом цього рішення, ані зі зверненням депутатів фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23 квітня 2021  року. Крім того, суди попередніх інстанцій урахували те, що довідку виконавчого комітету Мостиської міськради VIII скликання №  2.17-3055 відповідач видав лише 03  листопада 2021  року. Водночас саме така довідка є доказом підтвердження статусу позивача, що надає йому право на звернення з даним позовом.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
24 січня 2023  року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Мостиської міськради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01  серпня 2022  року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06  грудня 2022  року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13  лютого 2023  року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2025 року (у зв`язку з обранням судді Шевцової  Н.  В. до складу Великої Палати Верховного Суду та звільненням судді Данилевич  Н.  А. у відставку) визначено склад суду для розгляду цієї касаційної скарги: Мацедонська  В.  Е. (головуючий суддя), Білак  М.  В., Мельник-Томенко  Ж.  М.
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі Мостиська міськрада просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
На обґрунтування позиції скаржник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми процесуального права щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та не врахували висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 31  березня 2021 року у справі № 240/12017/19, від 21  лютого 2020 року у справі № 340/1019/19, від 31 травня 2021 року у справі №  463/6474/20 та в ухвалі від 18  лютого 2022 року у справі № 120/4979/21-а, а також Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №  9901/313/20 щодо застосування статей 122, 123 КАС України. 
Відповідач уважає, що строк на оскарження рішення Мостиської міськради від 23 квітня 2021  року №  25 у ОСОБА_1 розпочався з 23  квітня 2021  року, оскільки позивач був присутній на сесії, приймав участь в обговоренні спірного рішення та голосуванні, що свідчить про його обізнаність про порушення своїх прав, свобод та інтересів саме цього дня. 
Скаржник стверджує про порушення судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства, оскільки суди визнали поважними причини пропуску та поновили пропущений строк звернення із позовною заявою ОСОБА_1 за відсутності відповідної заяви про поновлення пропущеного строку, з належним обґрунтуванням такого пропуску. 
Мостиська міськрада наголошує про зловживання позивачем своїм процесуальним правом, оскільки після отримання 15  червня 2021  року відповіді відповідача на адвокатський запит з копіями документів, він міг одразу звернутися до суду, однак позов подав лише в грудні 2021  року. При цьому, ОСОБА_1 не вказав обставин, які не залежали від його волевиявлення, чи істотних перешкод або труднощів для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Поряд з цим, на думку скаржника, довідка виконавчого комітету Мостиської міськради VIII скликання від 03  листопада 2021  року №  2.17-3055 не може слугувати підставою для поновлення пропущеного строку звернення з цим позовом, оскільки той факт, що ОСОБА_1 є депутатом Мостиської міськради VIII скликання є загальновідомим, а тому останньому не потрібно додаткових документів для звернення до суду з таким позовом.
Водночас, Мостиська міськрада не оскаржує судові рішення першої та апеляційної інстанцій у частині додержання судами норм матеріального права. 
Так, зі змісту касаційної скарги відповідача убачається, що вона не містить будь-яких аргументів по суті спору (щодо висновків судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем процедури під час прийняття рішення від 23 квітня 2021  року №  25 та невідповідності його положенням Регламенту та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Усі доводи скаржника стосуються виключно порушення ОСОБА_1 строків звернення до суду з цим позовом і помилковості висновків судів щодо визнання поважними причини такого пропуску та наявності підстав для його поновлення.
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Стверджує, що посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 31  березня 2021 року у справі №  240/12017/19, від 21  лютого 2020 року у справі №  340/1019/19, від 31 травня 2021 року у справі №  463/6474/20 та в ухвалі від 18  лютого 2022 року у справі №  120/4979/21-а, а також Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №  9901/313/20, є безпідставними, оскільки правовідносини у цій справі відмінні від правовідносин у згаданих справах.
ОСОБА_1 наполягає, що відповідно до частини другої статті 350 КАС України не може бути скасовано правильне по суті і законне рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи. На думку позивача, про це свідчить той факт, що Мостиська міськрада ані в порядку апеляційного оскарження, ані в касаційній скарзі не наводить мотивів щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у частині визнання протиправним та скасування рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту». 
Також ОСОБА_1 уважає, що ним достатньо надано доказів до суду, які свідчать про поважність пропуску строку звернення з цим позовом, а доводи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи заяви про поновлення строку для звернення до суду є безпідставними, оскільки позивач про це просив у позовній заяві.
VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. 
Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання строків звернення до суду.
За змістом статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина перша статті 123 КАС України).
Частиною третьою статті 123 КАС України передбачено, що, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
VІІ. Висновки Верховного Суду
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судового рішення здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірка правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).
Предметом спору у цій справі є рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23 квітня 2021 року № 25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту», яким було внесено зміни до пункту 3 рішення Мостиської міськради від 20  листопада 2020  року №  12 «Про постійні комісії Мостиської міської ради», шляхом виведення депутата ОСОБА_1 зі складу постійної комісії з питань земельних відносин, комунального майна, екології, будівництва, архітектури та просторового планування Мостиської міської ради та введення депутата ОСОБА_1 у склад постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту Мостиської міської ради. 
Касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, від 21 лютого 2020 року у справі №  340/1019/19, від 31 травня 2021 року у справі №  463/6474/20 та в ухвалі від 18  лютого 2022 року у справі №  120/4979/21-а, а також Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24  лютого 2021 року у справі №  9901/313/20 щодо застосування статей 122, 123 КАС України.
З огляду на підстави та доводи касаційної скарги убачається, що Мостиська міськрада не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині визнання поважними причини пропуску строку позивачем на звернення до суду з цим позовом та наявністю підстав для його поновлення.
Ураховуючи вказане, Верховний Суд констатує, що касаційній перегляд судових рішень у цій справі здійснюється виключно в частині дотримання судами норм процесуального права (застосування статей 122, 123 КАС України), а саме: стосовно висновків судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для поновлення позивачу строку на звернення до суду з цим позовом (зокрема щодо допустимості та належності доказів про поважність причин пропуску такого строку).
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
Аналіз викладених вище положень КАС України дає підстави для висновку про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням правової визначеності в публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Звернення до суду за межами строків, визначених у статі 122 КАС України, є підставою для повернення (залишення без розгляду) позовної заяви, якщо суд не дійде висновку, що вказаний строк позивачем був пропущений з поважних причин.
Отже, за загальним правилами строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. 
При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поряд з цим, процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.
У свою чергу, колегія суддів зауважує, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури.
Повертаючись до спірних правовідносин убачається, що ключовим аргументом скаржника є те, що строк на оскарження рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року №  25 у ОСОБА_1 розпочався з 23 квітня 2021  року, оскільки позивач був присутній на сесії, приймав участь в обговоренні спірного рішення та голосуванні, що свідчить про його обізнаність про порушення своїх прав, свобод та інтересів цим рішенням. При цьому, за позицією відповідача, отримання представником позивача у відповідь на адвокатський запит копій документів (у тому числі копії спірного рішення міськради) - 15 червня 2021  року та довідки виконавчого комітету Мостиської міськради лише 03  листопада 2021  року, не свідчить про поважність причин пропуску ним строку на звернення до суду з цим позовом.
З цього приводу Верховний Суд уважає за доцільне зазначити таке.
Дійсно, у постановах, на які посилається скаржник, Верховний Суд надав тлумачення статтей 122, 123 КАС України та сформував загальні висновки щодо критерію поважності причин пропуску строку звернення до суду та початку перебігу такого строку. 
Так, у згаданих постановах Верховний Суд виснував, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
У постанові від 31 березня 2021 року у справі №  240/12017/19 (на яку також посилається відповідач у касаційній скарзі) Верховний Суд наголосив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
У цій же справі Верховний Суд дійшов такого висновку: «з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву».
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був присутній на сесії Мостиської міськради 23 квітня 2021 року під час оголошення звернення депутатів фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23  квітня 2021  року та обговорення проєкту рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25 «Про роботу постійної комісії з питань дотримання прав людини, законності, боротьби зі злочинністю, запобігання корупції, взаємодії із правоохоронними органами, сприяння депутатській діяльності, етики та регламенту». При цьому, позивач висловлював свою незгоду з проєктом спірного рішення та голосував «проти» щодо його прийняття. Указане підтверджується Протоколом VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року.
З аналізу встановлених обставин цієї справи, Верховний Суд зазначає, що у контексті застосування положень статті 122 КАС України, днем коли позивач дізнався про порушення своїх прав спірним рішенням є 23  квітня 2021  року, а тому колегія суддів уважає обґрунтованими доводи скаржника про те, що саме з цієї дати слід обраховувати шестимісячний строк, установлений статтею 122 КАС України.
Що стосується висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, у зв`язку з поважністю причин його пропуску, Суд уважає за доцільне зазначити слідуюче.
ОСОБА_1 стверджує, що проєкт цього рішення попередньо не розглядався постійними комісіями, а також він не був завчасно знайомий ані зі зверненням депутатської фракції, ані з текстом проєкту.
Визнаючи поважними причини пропуску та поновлення строку звернення з цим позовом, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що належним чином завірені копії: рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року № 25; протоколів засідань постійних комісій; порядку денного VII сесії Мостиської міськради VIII скликання; звернення депутатської фракції ПП ВО «Батьківщина» від 23  квітня 2021  року; Регламенту, а також результати поіменного голосування при прийнятті рішення від 23  квітня 2021  року №  25 представник позивача у відповідь на адвокатський запит отримав 15  червня 2021  року, що підтверджується копією листа та відомостями про відстеження (трекеру) з офіційного сайту АТ «Укрпошти». 
Також, суди попередніх інстанцій урахували довідку, видану виконавчим комітетом Мостиської міськради 03 листопада 2021 року, про те, що ОСОБА_1 дійсно є депутатом цієї міськради (яка, за позицією судів, надає право позивачу на звернення до суду з цим позовом).
Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №  420/1813/19).
У постанові від 08  жовтня 2020  року у справі №  9901/32/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. 
Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №  560/14349/23 зазначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:  
1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 
2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 
4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Так, дійсно, колегія суддів ураховує той факт, що представник позивача отримав копії рішення Мостиської міськради від 23  квітня 2021  року №  25 та документів, які слугували підставою для його прийняття, 15  червня 2021 року у відповідь на адвокатський запит (майже через два місяці після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення).
Однак, як убачається з позовної заяви, представник ОСОБА_1 - адвокат Комарницька  Н.  В. звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з цим позовом лише 15 грудня 2021  року, що підтверджується відтиском штампу на конверті.
Натомість, ані в позовній заяві, ані під час розгляду в судовому засіданні судом першої інстанції питання про поновлення пропущеного строку, представником позивача не зазначено аргументів щодо об`єктивної неможливості звернення до суду з цим позовом у період з 15  червня 2021  року (після отримання усіх необхідних документів від відповідача) до 15 грудня 2021  року.
Верховний Суд уважає, що така обставина ставить під сумнів сумлінне ставлення позивача до наявних у нього прав і обов`язків, установлених законом, та про вчинення ним усіх можливих та залежних від нього дій для вчасного подання позовної заяви. Навпаки, указане свідчить про безпідставне зволікання з боку позивача подання позову про визнання протиправним та скасування рішення VII сесії Мостиської міськради VIII скликання від 23  квітня 2021  року №  25.
При цьому, посилання як позивача, так і судів попередніх інстанцій на довідку виконавчого комітета Мостиської міськради від 03 листопада 2021 року, як на доказ, що надає право ОСОБА_1 звертатися до суду з таким позовом, є безпідставні, оскільки відповідно до Положення про посвідчення депутатів і голів місцевих Рад народних депутатів, затвердженого президією Верховної Ради України 26 грудня 1994 року за №  309/94-ПВ, убачається, що документом, який засвідчує повноваження депутата є відповідне посвідчення, яке видається на весь строк виконання ним повноважень. Депутатське посвідчення передбачене також нормами Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» (стаття 9).
Отже, Суд уважає, що позивач міг одразу після отримання необхідних документів (відповіді на адвокатський запит та додатків до нього) звернутися до суду з позовом про оскарження рішення міськради, надавши копію свого депутатського посвідчення (документа, що підтверджує його статус депутата Мостиської міськради), і такі б обставини не спричинили пропуск строку звернення до суду з цим позовом. 
Таким чином, Суд констатує, що наведені позивачем причини, які також були враховані судами першої та апеляційної інстанцій, не можуть вважатися як поважними, оскільки не залежали від непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлювали позивача вчинити процесуальні дії та звернутися до суду у встановлений законодавством строк. Як наслідок, колегія суддів уважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду з цим позовом.
Що стосується аргументів відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (відразу відкрив провадження у справі без попереднього залишення позову без руху, оскільки позивач не надавав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку), Верховний Суд зазначає таке.
Зі змісту позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 обґрунтовує причини пропуску ним строку звернення з цим позовом та просить суд поновити строк на звернення до адміністративного суду і відкрити провадження у справі (пункт 1 прохальної частини позову).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у цій справі. Водночас, суд зазначив про наявність клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та повідомив, що його розгляд відбудеться в підготовчому засіданні.
При цьому, відповідач скористався своїм правом на заперечення щодо заявленого клопотання шляхом подання відзиву на позовну заяву та заяви про залишення позову без розгляду.  
28 березня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд у судовому засіданні розглянув питання про поновлення строків в цій справі та постановив ухвалу, якою визнав поважними причини пропуску та поновив пропущений строк звернення із позовною заявою ОСОБА_1 до Мостиської міськради про визнання протиправним та скасування рішення.
Отже, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції було дотримано вимоги статтей 123, 173 КАС України, а тому доводи у цій частині є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, Верховний Суд констатує, що описані обставини, якби були виявлені на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, дали б підстави для повернення позовної заяви відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України. Якщо ці обставини виявлені на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним їх наслідком є залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.
Таким чином, переглянувши оскаржувані судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх скасування та ухвалення нового судового рішення про залишення цього позову без розгляду відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, з огляду на те, що причини, на які посилається позивач, є неповажними, а тому відсутні підстави для поновлення строку на звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Мостиської міської ради Львівської області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022  року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022  року скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      В.  Е.  Мацедонська
Судді                                                                                          М.  В.  Білак
                                                                                          Ж.  М.  Мельник-Томенко