ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 357/12601/23
провадження № 61-9450св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Ярмола О. Я., від 27 березня 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., від 18 грудня 2024 року і ухвалив таку постанову.
Зміст заявлених позовних вимог
1.           У жовтні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.
2.           Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01 вересня 2015 року між 
ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» укладено договір оренди землі № 1302/116, за умовами якого передано в оренду земельну ділянку площею 1,8907 га з кадастровим номером 3220489500:01:020:0027, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 7 років.
3.           23 листопада 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації ГТУЮ у Київській області Овсієнко Л. М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 26386677, яким було зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за позивачем.
4.           Позивач стверджував, що протягом усього часу дії договору оренди землі він користувався земельною ділянкою у своїй господарській діяльності та належним чином сплачував орендну плату, а орендодавець не звертався з претензіями або позовами щодо його неналежного виконання.
5.           Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі мав би закінчитися 01 вересня  2022 року, однак його було автоматично поновлено на один рік до 01 вересня 2023 року в силу дії чинної на той момент норми підпункту 1 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України у редакції Закону України 
від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану».
6.           23 серпня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», користуючись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, відповідно до норм частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 5 договору оренди землі від 01 вересня 2015 року № 1302/116 направило ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі, в якому пропонувало поновити його ще на 7 років. До якого було долучено проект відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Однак, орендодавець не відповів на лист у місячний строк.
7.           Позивач зазначає, що процедура поновлення договору оренди землі, передбачена частинами першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», не була завершена внаслідок невиконання ОСОБА_1 обов`язку щодо укладення у місячний строк додаткової угоди до нього або надання заперечень щодо поновлення такого договору. 
8.           10 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 
Майорко Т. О. із заявою про державну реєстрацію припинення права оренди на земельну ділянку у зв`язку з припиненням дії договору оренди землі, на підставі якої 12 січня 2023 року державний реєстратор Майорко Т. О. здійснила державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська».
9.           12 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» укладено договір оренди земельної ділянки № 86, згідно з умовами якого спірну земельну ділянку передано в оренду строком на 7 років, і подано державному реєстратору документи для державної реєстрації права оренди земельної ділянки за 
ТОВ «Агротрейд-2000», яку було проведено 16 січня 2023 року.
10.        Позивач зазначав, що ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі № 1302/116 передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю, чим порушив його право оренди як її законного орендаря і його переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк.
11.        Оскільки строк дії договору оренди землі закінчувався у період до набрання чинності Законом України № 2698-ІХ, то його дію було автоматично поновлено на один рік в силу дії норми підпункту 1 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» Закону України, а саме до 01 вересня 2023 року. Тому на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку, договір оренди землі № 1302/116 діяв.
12.        Однак, державний реєстратор Майорко Т. О. не перевірила належним чином наявності підстав для припинення права оренди позивача і всупереч пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації, а натомість незаконно провела державну реєстрацію припинення цього права, що є підставою для скасування судом такої реєстрації.
13.        З урахуванням наведених обставин, ТОВ Агрофірма «Білоцерківська»  просило суд:
- скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:01:020:0027;
- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01 вересня 2015 року № 1302/116 між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська»;
- визнати відсутнім у ТОВ «Агротрейд-2000» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:020:0027;
- стягнути у рівних частинах з відповідачів судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
14.        Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 
від 27 березня 2024 року у задоволенні позову ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
15.        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір оренди землі, укладений між ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_1 , набув чинності 19 листопада 2015 року, отже саме з цієї дати державної реєстрації відраховується строк оренди 7 років. Строк дії договору оренди закінчився                              19 листопада 2022 року, відповідно з цієї дати речове право позивача на користування земельною ділянкою було припинено. Посилання позивача, що дія договору оренди землі закінчилася 01 вересня 2022 року та була автоматично поновлена, не відповідають умовам договору та чинному законодавству.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
16.        Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року - без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
17.        Постанова апеляційного суду мотивована тим, що сторони у договорі оренди земельної ділянки визначили строк набрання чинності цим договором, пов`язавши цей строк, у тому числі, і з реєстрацією речового права. Саме після такої реєстрації і починався відлік строку дії договору, тобто строку, коли сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, а тому строк дії договору оренди землі від 01 вересня 2015 року № 1302/116 закінчився 19 листопада             2022 року та відповідно з 19 листопада 2022 року речове право позивача на користування земельною ділянкою було припинено. Момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації права. Доказів на підтвердження того, що сторони вносили зміни до спірного договору після 16 січня 2020 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (Закон № 340-IX) у матеріалах справи немає, а тому Закон 
№ 340-IX не є застосовним до спірних правовідносин.
18.        Враховуючи, що строк договору оренди землі від 01 вересня 2015 року 
№ 1302/116 закінчився 19 листопада 2022 року, тобто в день набрання чинності Законом України від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (Закон № 2698-IX), та відповідно припинення дії положень про автоматичну пролонгацію договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, то такий договір оренди землі не підлягав автоматичній пролонгації. 
19.         Згідно з висновками апеляційного суду, переважне право ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який в свою чергу, завчасно повідомив орендаря про небажання поновлювати договір оренди та використовувати землю на власний розсуд.

Узагальнені доводи касаційної скарги
20.        22 липня 2025 року до Верховного Судучерез засоби поштового зв`язку від імені ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» - адвокат Тетеря С. І. подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
21.        Підставами касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 31 січня                2023 року у справі № 922/4702/21, від 20 липня 2022 року у справі № 692/525/21, від 26 квітня 2022 року у справі № 621/900/19, від 23 листопада 2023 року у справі № 906/1314/21, від 21 вересня 2022 року у справі № 926/2720/21, від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18, від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої 
статті 641 ЦК України, частини першої статті 19, частин другої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
22.        Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності у позивача переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк. Лист- повідомлення від 17 травня 2022 року не може братися до уваги судом як доказ припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк через недобросовісну поведінку ОСОБА_1 . Аналізуючи зміст листа-повідомлення від 17 травня 2022 року, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою декілька суттєвих для вирішення цієї справи обставин, а саме: у цьому листі до закінчення строку дії договору оренди землі ОСОБА_1 повідомив, що не бажає укладати з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» такий договір на новий строк через намір обробляти спірну земельну ділянку самостійно і використовувати її для власних потреб. Однак, одразу після державної реєстрації припинення права оренди позивача у зв`язку зі спливом строку дії договору оренди землі 
ОСОБА_1 передав спірну земельну ділянку в оренду іншому орендарю 
ТОВ «Агротрейд-2000», всупереч своїм попереднім заявам у листі-повідомленні від 17 травня 2022 року. Надсилання листа-повідомлення переслідувало мету штучного створення підстави для припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк перед іншими орендарями.  
23.        Відповідно до доводів касаційної скарги, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що ОСОБА_1 не надсилав у відповідь на пропозицію ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» щодо поновлення договору оренди землі відповідні заперечення у порядку частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а надісланий лист-повідомлення не є такими запереченнями і не може їх підміняти. Для реалізації права на поновлення договору оренди принципово важливим є дотримання обома сторонами договору визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі» строків. Зокрема у разі незгоди з запропонованим позивачем умовами договору оренди ОСОБА_1 мав би у відповідь на його пропозицію надіслати у місячний строк свої заперечення з відповідними обґрунтуваннями. 
24.        Заявник вказує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про неналежне оформлення орендарем пропозиції щодо укладення договору оренди землі на новий строк. Адресований ОСОБА_1 лист-повідомлення від 19 серпня 2022 року містив пропозицію щодо поновлення договору оренди землі на певних умовах і до нього було долучено проєкт відповідної додаткової угоди до цього договору, сам лист був підписаний та скріплений печаткою ТОВ Агрофірма «Білоцерківська». Це у сукупності свідчить про те, що цим орендар чітко висловив намір бути зобов`язаним у разі підписання орендодавцем проєкту додаткової угоди, однак суди попередніх інстанцій у порушення вимог частини першої статті 89, частини п`ятої статті 263 ЦПК України не дослідили належним чином зміст вказаного листа і не надали належної оцінки цим обставинам в оскаржуваному рішенні.
25.         Стверджує, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на спірну земельну ділянку строк дії договору оренди землі закінчився. 
26.        Також у касаційній скарзі ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» порушує клопотання про передачу справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, яке обґрунтовано необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики з реалізації переважного права орендаря, врахування принципу добросовісності у спорах про укладення договору оренди на новий строк у порядку статті 777 ЦК України, статті 33 Закону України «Про оренду землі». 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
27.     Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 357/12601/23 та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
28.     На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року справу № 357/12601/23 розподілено судді-доповідачу Синельникову Є. В.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
29.     У поданому відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Агротрейд-2000» посилається на те, що рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанцій відповідають встановленим фактичним обставинам, прийнятті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні. Вважає, що орендодавець у визначений договором строк повідомив орендаря про відсутність наміру укладати договір оренди земельної ділянки на новий строк, що підтверджується рекомендованим поштовим відправлення, яке було отримано орендарем 21 травня 2022 року. Відповідно до положень статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди землі не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди, враховуючи положення статей 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладення його за наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності. Судами правильно надано оцінку дати припинення договору оренди. Встановленні у справі обставини свідчать про відсутність у позивача переважного права на укладення договору оренди.
30.     Разом з поданим відзивом ТОВ «Агротрейд-2000» до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» направлено заперечення щодо передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду з посиланням на його необґрунтованість та сформовану практику Верховного Суду у спірних правовідносинах. 
31.     У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 -         ОСОБА_3 посилається на необґрунтованість доводів касаційної скарги. Вважає, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено відсутність у прав, свобод або охоронюваних законом інтересів позивача, які б можна було б вважати порушеними, оскільки у нього відсутнє переважне право орендаря, отже судами правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Жодна норма чинного закону не встановлює обов`язку орендодавця обґрунтовувати своє небажання щодо поновлення договору оренди землі.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
32.     01 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» укладено договір оренди землі № 1302/116, згідно з пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, та належить орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 07 серпня 2015 року № НОМЕР_1 .
33.     Згідно з пунктом 5 договору оренди землі від 01 вересня 2015 року 
№ 1302/116, договір укладено на сім років. Після закінчення строку договору орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.
34.     Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі 
(пункт 16 договору).
35.     Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря (пункт 31 договору).
36.     Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 24 листопада 
2015 року орендодавець ОСОБА_1 , з одного боку, передає, а орендар 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», в особі директора ОСОБА_4 , з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер 3220489500:01:020:0027, що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею 1,8907 га, у тому числі рілля 1,8907 га.
37.     19 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Лепетинською Н. А. зареєстровано за ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8907 га, з кадастровим номером: 3220489500:01:020:0027, на 7 років на підставі договору оренди землі від 01 вересня 2015 року № 1302/116.
38.     19 серпня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило 
ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про укладання договору оренди землі на новий строк, у якому зазначило про намір скористатися переважним правом та подовжити договір оренди на новий строк. До зазначеного листа-повідомлення долучено проект додаткової угоди.
39.     17 травня 2022 року ОСОБА_1 направив директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому повідомив, що термін дії договору закінчується 19 листопада 2022 року, і відповідно до пункту 31 договору є підставою для його припинення та відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Зазначив, що на виконання пункту 5 договору, він висловлює небажання укладати новий договір оренди з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» або продовжувати дію вказаного договору, а має намір обробляти земельну ділянку за договором самостійно і використовувати її для власних потреб на власний розсуд. Також просив утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали йому відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну йому земельну ділянку.
40.     10 січня 2023 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т. О. здійснено державну реєстрацію припинення права оренди 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8907 га, з кадастровим номером: 3220489500:01:020:0027.
41.     12 січня 2023 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т. О. зареєстровано за ТОВ «Агротрейд-2000» право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8907 га, з кадастровим номером: 3220489500:01:020:0027, на підставі договору оренди земельної ділянки 
від 12 січня 2023 року № 86, укладеного між ТОВ «Агротрейд-2000» та 
ОСОБА_1 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
42.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
43.        Згідно з пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
44.        Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
45.        Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
46.        Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
47.        Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
48.        Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
49.        Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
50.        Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
51.        Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
52.        Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
53.        Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
54.        Правові підстави укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».
55.        Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (щодо вирішення питання щодо укладення договору оренди на новий строк), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. 
56.        Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. 
57.        До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору. 
58.        При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 
59.        Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
60.        Частиною дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.
61.        Таким чином, реалізація переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
62.        Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), а також 
у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 605/653/18 (провадження № 61-141св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 605/658/18 (провадження № 61-189св20) та від 19 травня 2021 року у справі № 605/661/18 (провадження № 61-127св20), в яких зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах; переважне право орендаря буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
63.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що у пункті 5 договору оренди землі від 01 вересня 2015 року, який було укладено між ОСОБА_1 та 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», зазначено, якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шести місяців до закінчення строку дії договору повідомити про це орендаря в письмовій формі.
64.        17 травня 2022 року ОСОБА_1 направив директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому повідомив, що термін дії договору закінчується 19 листопада 2022 року, що відповідно до пункту 31 договору є підставою для його припинення.
65.        Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
66.             Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
67.        Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
68.        Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, мотивовано виходив з того, що після закінчення строку дії договору оренди між ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», як орендарем, і ОСОБА_1 , як орендодавцем, не було досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди, орендодавець скористався своїм правом, передбаченим договором, на відмову від продовження правовідносин, отже переважне право первинного орендаря на поновлення договору оренди земельних ділянок не може вважатися порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають позивачу право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди землі або укладати новий.
69.        Посилання заявника у касаційній скарзі на доведення належними доказами направлення ОСОБА_1  повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору за умови обізнаності про заперечення орендодавця щодо продовження правовідносин, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про відсутність волевиявлення власника земельної ділянки на укладення договору оренди на новий строк та недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов, на яких має бути укладений договір оренди на новий строк.
70.        Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
71.        Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах 
від 21 січня 2020 року у справі № 379/1354/18 (провадження № 61-17309св19);          від 25 березня 2020 року у справі № 379/1439/18 (провадження № 61-1715св20); від 06 квітня 2020 року у справі № 378/382/18 (провадження № 61-2684св19), 
від 20 серпня 2020 року у справі № 325/1951/19 (провадження № 61-7876св20), від 15 лютого 2023 року у справі № 399/295/11 (провадження № 61-13035св22), від 15 травня 2023 року у справа № 693/137/22 (провадження № 61-1217св23).
72.        Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря не порушено. 
73.        Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах 
від 18 квітня 2019 року (справа № 625/166/18), 01 серпня 2019 року (справа 
№ 615/593/18).
74.        Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
75.        Згідно зі статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
76.        Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тут і далі - у редакції, чинній для спірних правовідносин).
77.        Частинами першою, третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. 
78.        Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникають з моменту такої реєстрації.
79.        Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката (пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
80.        01 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» укладено договір оренди спірної земельної ділянки, строком на 7 років. У                       пункті 37 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація права оренди землі була проведена 19 листопада 2015 року.
81.        Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22), з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 ЦК України та статті 15 Закону України «Про оренду землі». З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.
82.        Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 24 листопада 2015 року орендодавець ОСОБА_1 передав а орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» прийняв в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер 3220489500:01:020:0027, що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею                  1,8907 га, у тому числі рілля 1,8907 га.
83.        Враховуючи погоджені сторонами договору оренди умови, строк дії договору від 01 вересня 2015 рокусплив на час укладення 12 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» договору оренди землі та вчинення на його підставі відповідних реєстраційних дій.
84.        Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено розділ Х «Перехідні положення» ЗК України пунктами 27, 28, згідно з якими під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема приватної власності. Цей Закон набрав чинності 07 квітня 2022 року.
85.        З дня набрання чинності Законом України від 19 жовтня 2022 року 
№ 2698-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», тобто з 
19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, укладених з фізичними особами, скасована.
86.        Подібний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду 
від 29 березня 2023 року у справі № 563/376/22-ц (провадження № 61-47св23), в якій надавалося тлумачення наведених вище двом законам України. 
87.        Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану без волевиявлення сторін діяло до 19 листопада 2022 року (дата закінчення договору укладеного між позивачем та відповідачем), тобто таке положення закону поширює свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалася до 19 листопада 2022 року. У справі, яка переглядається, укладений між сторонами договір оренди діяв до19 листопада 2022 року.
88.        Також додатковим підтвердженням того, що договір оренди землі 
від 01 вересня 2015 року почав діяти після 19 листопада 2015 року є й те, що акт приймання-передачі земельної ділянки підписано після реєстрації речового 
права - 24 листопада 2015 року.
89.        Підстав для скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на спірну земельну ділянку та визнання укладеною додаткову угоду до спірного договору оренди землі не встановлено. Правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання відсутнім у ТОВ «Агротрейд 2000» права оренди земельної ділянки відсутні.
90.        З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська».
91.        Аргументи касаційної скарги про порушення  ОСОБА_1  принципу добросовісності та суперечливість його поведінки, оскільки він вказував про намір використовувати для власних потреб, проте уклав договір з новим орендарем, є безпідставними, оскільки у листі, направленому орендарю, орендодавець вказував на небажання продовжувати договірні відносини з                      ТОВ Агрофірма «Білоцерківська».
92.        Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» з цього приводу є безпідставними.
93.        Викладені у цій справі висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у подібних правовідносинах, де сторонами є 
ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ТОВ «Агротрейд-2000», у постановах                    від 09 квітня 2025 року у справі № 357/13337/23 та від 07 травня 2025 року у справі № 357/36/24, від 24 липня 2025 року у справі № 357/11021/23, 
від 11 вересня 2025 року у справі № 357/11054/23.
94.        З цих підстав підлягають відхиленню доводи касаційної скарги щодо відсутності висновків Верховного Суду про застосування норм права у подібних правовідносинах та необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
95.        Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в оскаржених рішенні суду першої інстанції та постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.
96.        Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
97.        Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
98.        Колегією суддів не встановлено підстав для передачі справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, як того просила ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», оскільки товариство не навело достатніх мотивів та аргументів для такої передачі. Наведені заявником обґрунтування у розумінні частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
99.        Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційних скаргах.
100.     Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі  
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).
101.     Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
102.     З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів попередніх інстанцій.

Щодо розподілу судових витрат на правову допомогу
103.     Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
104.     Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
105.         Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у  зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).
106.         Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
107.         Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У                            разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
108.         Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
109.         Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:                                           1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);          2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
110.         Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
111.         Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду                            від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
112.         У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
113.         Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
114.         Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду                                       від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
115.         Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року               у справі № 904/4507/18).
116.         У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Агротрейд-2000» порушено клопотання про стягнення з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 20 000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції надано: копію договору про правничу допомогу № 26 від 13 серпня 2025 року, в якому заначено, що гонорар адвоката становить 20 000 грн (попередня оплата частини гонорару складає 11 500 грн, остаточна оплата гонорару складає 8 500 грн); акт приймання-передачі правничої допомоги від 15 вересня 2025 року, в якому вказано, що вартість оплати частини гонорару у розмірі 11 500 грн здійснена до початку правничої допомоги за договором, остаточна оплата складає 8 500 грн; платіжну інструкцію від 13 серпня 2025 року про підтвердження оплати гонорару у розмірі 11 500 грн у справі № 357/12601/23. 
117.         У відзиві на касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марценюк Л. А., порушено клопотання про стягнення з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» витрат на правову допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 20 000 грн (з яких 15 000 грн гонорар адвоката за надані послуги та 5 000 гонорар успіху). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції надано: акт виконаних робіт (наданих послуг) № 5 до договору про надання правової допомоги № 46/23 від 17 жовтня 2023 року на суму 
15 000 грн; ордер на надання правової (правничої допомоги) № 1478988 
від 17 жовтня 2023 року, виданий на виконання договору про надання правової допомоги № 46/23 від 17 жовтня 2023 року, товарний чек № 47 від 17 вересня 2025 року.
118.         Враховуючи складність справи, суть спору (скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки), результат розгляду справи, підстави відмови у задоволенні позовних вимог, характер наданих послуг, обізнаність адвокатів з правовою проблематикою у цій справі (та їх участь у тотожних справах з одними і тими ж орендарями та власниками земельних ділянок, між якими виник спір) на стадії касаційного перегляду, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, витрачений час на складання відзивів на касаційну скаргу, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь кожного з відповідачів.
119.         З огляду на наведене, порушенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марценюк Л. А., та ТОВ «Агротрейд-2000» про вирішення питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 141, 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
2.           Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» залишити без задоволення.
3.           Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 
від 27 березня 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.
4.           Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
5.           Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                       Є. В. Синельников
 
                                                                                                О. М. Осіян
 
                                                                                                В. В. Шипович