Справа № 346/2398/25
Провадження № 2/346/175/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 лютого 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Третьякової І.В.
за участю секретаря Гжибовського А.А.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника відповідача Демент`єва Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого, -
В С Т А Н О В И В:
14.05.2025 позивач, через свого представника, звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ТОВ «Страхова компанія «АРКС» на її користь 224000 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.12.2024 приблизно о 17.35 год. на автодорозі Н-10 сполучення «Стрій-Чернівці-Мамалига», що між с.Раківчик та с.Шепарівці Коломийського району, водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем марки «ТАТА LPT» р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись у напрямку м.Стрий вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поза межами пішохідного переходу вийшов на проїзну частину неосвітленої ділянки дороги. Внаслідок даного ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих травм помер на місці події. 28.03.2025 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 
В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружині загиблого ОСОБА_1 , було завдано шкода, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність станом на дату ДТП, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ТАТА LPT» р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача.
31.01.2025 представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся в порядку визначеному Законом №1961-ІV із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містилися 96000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди належної дружині потерпілого та 288000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, належної дружині потерпілого. 14.04.2025 відповідач здійснив виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 96000 грн, а в частині відшкодування пов`язаного з втратою годувальника відмовлено без надання пояснень.
Посилаючись на вимоги Закону №1961-IV та ст.1200 ЦК України позивач вважає, що вона має право на страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника, оскільки є дружиною загиблого в ДТП ОСОБА_4 , є особою пенсійного віку з 2017 року, отже була непрацездатною, перебувала на утримані чоловіка і мала право на таке утримання. Оскільки загальний розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, позивач вважає, що такий розмір страхового відшкодування позивачам становить 288000 грн. (8000 грн. мінімальна заробітна плата у 2024 році *36=288000 грн.), а з урахуванням розміру страхової суми в 320000 грн. за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та виплаченої відшкодування моральної шкоди в сумі 96000 грн., заявлена до виплати сума складає 224000 грн. (320000-96000=224000 грн.)
12.06.225 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Посилаючись на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст. 1200 ЦК України та ст. 75 СК України зазначає, що позивач по справі не є утриманцем у розумінні Закону №1961-IV, ЦК України та СК України та не надала передбачених цим законом документів на підтвердження того, що вона перебувала на утриманні потерпілого, а його допомога була постійним і основним джерелом її засобів до існування. Окрім того зазначає, що потерпілий на момент смерті отримував пенсію за віком та сам був непрацездатним та таким, що потребує утримання. Враховуючи викладене просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав. Додатково пояснила, що її чоловік ОСОБА_4 загинув в ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 . На той момент він був пенсіонером та отримував пенсію за віком в розмірі близько 2700 грн. крім того, чоловік мав неофіційний дохід близько 3000 грн. на місяць від підробітку, а саме виконував роботи на замовлення сусідів. Вона є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком в розмірі близько 2900 грн. Оскільки має проблеми зі здоров`ям, вона не могла працювати, навіть по господарству, а тому чоловік повністю виконував всю роботу та матеріально утримував її, забезпечував можливість лікуватися. Документально вона не може підтвердити отримані чоловіком доходи окрім пенсії. Додала, що з чоловіком у них два сина, які на даний час повнолітні.
Представник позивача підтримав позовну заяву і просив її задовольнити із зазначених у ній підстав. Він наголосив на тому, що перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка підтверджується тим, що вона є непрацездатною особою, потребуючою утримання, що відповідно до ст.1200 ЦК України вона має право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Той факт, що позивачка не отримує пенсію у зв`язку із втратою годувальника не є підставою для відмови страховика від виплати такого відшкодування.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Він наголосив на тому, що потерпілий був пенсіонером та отримував пенсію за віком. Позивач не надала докази, що підтверджують отримання її чоловіком додаткового доходу в такому розмірі, щоб мати можливість її утримувати. Отже, позивач не довела, що перебувала на утриманні загиблого чоловіка, крім того передбачені ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" документи на підтвердження перебування на утриманні позивач не надала ані суду, ані страховику.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд встановив, що 28.12.2024 приблизно о 17.35 год. на автодорозі Н-10 сполучення «Стрій-Чернівці-Мамалига», що між с.Раківчик та с.Шепарівці Коломийського району, водій ОСОБА_3 , керуючи вантажним автомобілем марки «ТАТА LPT» р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись у напрямку м.Стрий вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поза межами пішохідного переходу вийшов на проїзну частину неосвітленої ділянки дороги. Внаслідок даного ДТП пішохід ОСОБА_4 від отриманих травм помер на місці події, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 28.03.2025 року у зв`язку із в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.23-26). 
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27).
Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 261 від 30.12.2024 року, ОСОБА_4 помер на автодорозі в с.Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, причина смерті закрита травма грудної клітини та живота та їх органів, отриману в результаті зіткнення вантажного автомобіля з пішоходом (а.с.28-29).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 01.10.1983 року (а.с.34).
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 15.11.2022 року довічно, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком (а.с.38).
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 23.02.2022 року довічно, ОСОБА_4 отримує пенсію за віком (а.с.43).
Відповідно до листа Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 06.02.2025 року , ОСОБА_1 з 02.08.2022 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за віком, розмір її пенсії з 01.03.2024 складає 2980 грн. ОСОБА_4 з 13.04.2021 перебував на обліку у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за віком, розмір його пенсії з 01.03.2024 складав 2725 грн. (а.с.39-40)
Відповідно до довідки від 04.02.2025 №321 про розмір отриманої пенсії за період з грудня 2023 по листопад 2024 ОСОБА_5 отримала пенсію в такому розмірі: з грудня 2023 по лютий 2024 - 2760 грн. щомісячно, з березня 2024 по листопад 2024 - 2980 грн. щомісячно (а.с.41)
Відповідно до довідки від 04.02.2025 №322 про розмір отриманої пенсії за період з грудня 2023 по листопад 2024 ОСОБА_4 отримав пенсію в такому розмірі: з грудня 2023 по лютий 2024 - 2520 грн. щомісячно, з березня 2024 по листопад 2024 - 2725 грн. щомісячно (а.с.42)
З виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається. Що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарного лікуванні в Обласній клінічній лікарні м.Івано-Франківськ в період з 03.03.2017 по 10.03.2017 з діагнозом гострий висхідний тромбофлебіт підшкірних вен лівої нижньої кінцівки, в КНП «Коломийська ЦРЛ» в період з 01.05.2023 по 09.05.2023 з діагнозом повна травматична ампутація І пальця лівої кісті, в період з 13.01.2025 по 16.001.2025 з діагнозом гострий висхідний тромбофлебіт. (а.с.44-55). 
Згідно акту про засвідчення факту потреби та факту перебування на утриманні від 24.01.2025 року, складеного старостою с.Лісна Слобідка ОСОБА_8 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були зареєстровані та проживали за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_4 (а.с.50)
Відповідно до полісу №ЕР218826781 09.01.2024 між ТОВ «Торгова група АРС-Кераміна АТ «СК «АРКС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом був автомобіль марки «ТАТА LPT» р.н. НОМЕР_1 . страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров`ю потерпілого становить 320000 грн, за шкоду завдану майну - 160000 грн. (а.с.112)
31.01.2025 року ОСОБА_7 від імені ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявами про виплату страхового відшкодування пов`язаного з моральною шкодою та втратою годувальника (а.с.54-57).
В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_8 , який показав, що є старостою села Лісна Слобідка і позивач та її чоловік, який загинув в ДТП, знайомі йому як мешканці села. Йому відомо, що вони обидва були пенсіонерами. Саме чоловік позивачки виконував всю господарську роботу, оскільки позивач за станом здоров`я не може цього робити. Також свідку відомо, що чоловік позивачки працював по сусідах на городах, косив траву, за що йому платили, але в якому розмірі був цей заробіток свідку не відомо. 
Суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ч.2 ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі ЗУ № 1961-IV) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ч.1-3 ст. 1200. ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: … 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; … Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Відповідно до ст. 35 ЗУ № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: … е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.
Відповідно до ст. 75 СК України Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 756/8644/19 Верховний суд дійшов таких висновків.
Положеннями ЗУ № 1961-IV визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, виключно лише на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України.
За змістом абзацу 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.
Також у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 584/1166/15-ц Верховний суд дійшов таких висновків, які враховуються судом при вирішені даного спору.
Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц та від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20).
Відповідно до п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи.
Як вбачається із зазначених вище норм права та висновків Верховного суду для встановлення перебування особи на утриманні слід дослідити розмір та періодичність доходів позивача ОСОБА_1 та її загиблого внаслідок ДТП чоловіка ОСОБА_4 на час ДТП та його смерті. Суд має порівняти розміри цих доходів, а вирішення питання про перебування позивача на утриманні залежить від співвідношення розмірів допомоги, яку вона отримувала від померлого чоловіка та інших одержуваних нею доходів.
Судом встановлено, що і позивач, і її загиблий чоловік були пенсіонерами та отримували пенсію за віком. Надані позивачкою довідки про розмір отримуваної пенсії вказують на те, що розмір пенсії загиблого чоловіка позивачки за попередній (до настання ДТП) календарний рік був меншим ніж розмір її пенсії, що виключає можливість перебування на його утриманні.
Щодо твердження позивачки про отримання її чоловіком додаткового доходу, який на її думку і давав в сукупності з його пенсією можливість утримувати свою дружину, суд не бере до уваги, оскільки отримання таких доходів, їх регулярність та розмір не підтверджено належними та допустимими доказами.
При цьому суд не бере до уваги акт про засвідчення факту потреби та факту перебування позивачки на утриманні чоловіка, складеного старостою с.Лісна Слобідка ОСОБА_8 та покази свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, оскільки вони також не підтверджують розмір отриманих доходів, їх регулярність і не дають суду можливості переконатися, що наявні у загиблого доходи були основним і постійним джерелом засобів до існування позивачки. 
Враховуючи встановлені судом обставини і зміст зазначених вище норм права та висновків Верховного суду, суд дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню через недоведеність, адже позивач не надала достатніх доказів того, що вона на час ДТП та смерті чоловіка перебувала на його утриманні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне рішення складено 09.02.2026 року.

Суддя: 	Третьякова І. В.