154/2757/25 
2/154/135/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року місто Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі: 
головуючого – судді Лященка О.В., 
за участю секретаря судових засідань Баранюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Устилузької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, 
в с т а н о в и в:
Представник позивачки ОСОБА_4 – адвокат Лесик С.І. звернувся до суд з позовом до Устилузької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно. В уточненій позовній заяві покликається на те що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла дочка позивачки - ОСОБА_5 та після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на її частку квартири за номером АДРЕСА_1 . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження, яку додано до позовоної заяви. Після смерті доньки, позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Приватним нотаріусом було надано письмове роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частку вищевказаної квартири. 
Нотаріусом було роз?яснено, що з поданих позивачкою документів вбачається, що квартира за номером АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Оскільки вищевказана квартира перебуває у спільній сумісній власності, визначити частку померлої ОСОБА_6 не вбачається за можливе, а тому, як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_5 також неможливо. Враховуючи вищевикладене, нотаріус рекомендував позивачці звернутись до суду із позовною заявою про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на вказане спадкове майно, з метою подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Позивач вважає, що її права та інтереси як спадкоємця порушені, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом такого. 
Окрім цього, зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.1995 р. вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісності власності належить чотирьом особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира належить особам на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому Позивач вважає за можливе та просить Суд визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним із співвласників у розмірі по , а також просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частки квартири за номером АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник – адвокат Лесик С.І. подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача – Устилузької міської ради в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій він просив здійснювати розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами у справі.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з?явились. Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. 
Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. 
Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1995 р. вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісності власності належить чотирьом особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .
Після повторної реєстрації шлюбу, ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 15.04.2015 року.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. 
У частинах 1, 2 ст. 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. 
Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.08.2025 3 виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до положень ст.ст.316,321ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
В силу п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). 
Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221ЦК України). 
Згідно ч.ч. 1, 2ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.08.2025 4 від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив і батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Позивач зверталась до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки ОСОБА_5 , однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на частку у праві спільної сумісної власності, оскільки частка спадкодавця у спільному майні не визначена.
Оскільки вищевказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності, а також не визначались частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2 ст. 370 ЦК України розмір часток кожного співвласника квартири є рівними і становить по 1/4 частки.
Позивачці, як єдиному спадкоємцю після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом належить майно - на 1/4 частку у праві власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 .
Оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення часток у праві спільної сумісної власності і визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими та підлягають до задоволення. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, ч.1 ст. 355, ч.1 ст. 368, ч1, 2 ст. 370 ЦК України, суд,- 
ухвалив:
Позов задовольнити.
Визначити, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожному зокрема, належить частка в розмірі квартири за номером АДРЕСА_1 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки квартири за номером АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Устилузька міська рада Володимирського району Волинської області, юридична адреса: 44731, Волинська область Володимирський район, м. Устилуг, вул. Володимирська, буд.40, ЄДРПОУ 04051388.
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Олександр ЛЯЩЕНКО