ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 р.	Справа № 480/2733/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 (суддя: О.О. Осіпова, м. Суми, повний текст складено 25.09.2025) по справі № 480/2733/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Мета» 
до  Сумської митниці   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" (далі по тексту – позивач, ТОВ "Гранд Мета") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Сумської митниці у відновленні режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022, складенні аркушу коригування до митної декларації № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 та формуванні і направленні електронного висновку про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за митною декларацією № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022;
- зобов`язати Сумську митницю скласти аркуш коригування до митної декларації № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 в частині зміни її граф №№ 36,44,47 та "В" з урахуванням режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) та сформувати висновок про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за МД № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 і направити його до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для фактичного виконання.
В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначив, що усі необхідні документи на підтвердження країни походження товарів ним було надано - сертифікат про походження товару СТ-1 від 11.08.2022 №UZUA209010504901 та акт експертизи №209010504901 від 11.08.2022 до нього, якими підтверджено достатність переробки імпортованих товарів в Республіці Узбекистан і до змісту саме цих документів відповідач зауважень не мав.
Вказує, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі №480/5995/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» до Сумської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022, а в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Зокрема, з приводу відновлення режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634, у постанові суду зазначалося, що застосування преференцій, зокрема відновлення або скасування режиму вільної торгівлі тощо, законодавцем відповідно до частини 1 статті 7 МК України віднесено саме до компетенції органів митної служби.
Внаслідок цього, отримавши в підсистемі «Електронний суд» повний текст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 480/5995/22, позивач направив до Сумської митниці: 31.01.2024 - заяву про відновлення режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) за МД від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634; 27.02.2024 - заяву про повернення надміру сплачених сум митних платежів та заяву про складення аркушу коригування до МД від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634.
Натомість, маючи відповідний обсяг необхідної компетенції, відповідачем за зверненнями позивача відмовлено у відновленні режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634, та у поверненні надміру сплачених митних платежів. Щодо внесення змін до цієї митної декларації шляхом складення аркушів коригування до неї відповіді не надійшло.
При цьому, вказані відмови відповідача обумовлені виключно тим, що судом не було зобов`язано митний орган відновлювати режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634, а тому останній не вбачав підстав для застосування своєї виключної компетенції та вжиття заходів із відновлення порушених ним же прав позивача.
У свою чергу, одночасно з заявою про складення аркушу коригування 27.02.2024 позивачем було подано і заяву про повернення надміру сплачених сум митних платежів, які мали бути повернені після скасування незаконної картки відмови, на виконання вимог якої ці платежі і були зайво сплачені.
Отже, на думку позивача, у Сумської митниці не було жодних підстав для відмови у задоволенні його заяви від 27.02.2024 шляхом формування електронного висновку про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів та направлення його до територіального органу Казначейства - Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 480/2733/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" до Сумської митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Сумської митниці у відновленні режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 року, складенні аркушу коригування до митної декларації № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 року та формуванні і направленні електронного висновку про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за митною декларацією № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 року.
Зобов`язано Сумську митницю (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, код ЄДРПОУ 44017631) скласти аркуш коригування до митної декларації № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 року в частині зміни її граф №№ 36,44,47 та "В" з урахуванням режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) та сформувати висновок про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за МД № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 року і направити його до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для фактичного виконання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, 40020, код ЄДРПОУ 44017631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Мета" (вул. Герасима Кондратьєва, 168, м. Суми, Сумська область, код ЄДРПОУ 37970724) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року по справі № 480/2733/24 та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що Другий апеляційний адміністративний суд у постанові по справі № 480/5995/22 хибно застосував положення статті 36 МК України до товарів преференційного походження, оскільки преференційний режим визначається міжнародними договорами (угодами).
Зазначає, що позивачем при поданні митної декларації № UA від 31.08.2022 № UА805020/2022/009604 було застосовано преференцію зі сплати ввізного мита за кодом «400». 
Разом з тим, підставами для застосування преференції за кодом «400», згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1101, є Угода про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994.
Зазначає, що необхідною умовою для розмитнення товару, згідно з митною декларацією від 31.08.2022 № UА805020/2022/009604, із застосуванням преференції зі сплати ввізного мита за кодом «400», є правило ввезення резидентом держави-учасниці цієї Угоди товару з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. Це означає, що Рішення від 24.09.1993 про Правила визначення країни походження товарів при застосуванні преференції зі сплати ввізного мита за кодом «400» не передбачає можливості транспортування в Україну товару походженням із Узбекистану транзитом через територію країн, які не є учасниками угоди про створення вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, що також підтверджено в листі – роз`ясненні Державної митної служби України від 05.07.2022 № 08-1/15-03/7/3716, який долучений до матеріалів справи.
Вказує, що позивач 31.08.2022 подав нову митну декларацію № UА805020/2022/009634 та сплатив до державного бюджету України митні платежі відповідно до правил міжнародного та національного законодавства з дотриманням приписів Митного кодексу України, а тому підстав для повернення позивачу митних платежів з державного бюджету України немає.
Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 480/2733/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що 22.04.2020 між позивачем (Покупцем) та ООО «KID KAMILA» (Республіка Узбекистан) (Постачальник) було укладено контракт № 58/2020 на поставку товару - текстильної продукції із обов`язковим наданням Продавцем оригіналів сертифікату походження товару по формі СТ-1 та Акту експертизи до нього. Сторонами у пунктах 1.1 та 3.3. контракту було визначено, що товар поставляється Покупцеві партіями за цінами, які визначаються в специфікаціях до цього контракту та являються його невід`ємною частиною.
31.08.2022 позивачем подано Сумській митниці до митного оформлення товару митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», яка була прийнята та зареєстрована за №UA805020/2022/009604 (далі - МД).
Згідно з наданими до митного оформлення документами, продавцем вказаного товару є ТОВ «BARKES-TEKS» (Республіка Узбекистан), покупцем - ТОВ «ГРАНД МЕТА» (Україна). Відомості про країну походження вищевказаного товару «UZ» (Республіка Узбекистан) зазначено в МД та підтверджено наданим сертифікатом про походження товарів форми СТ-1.
Позивачем було враховано застосування тарифної преференції зі сплати ввізного мита за кодом «400» (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія).
Відповідачем встановлено, що, згідно з товаросупровідними документами, виявлено відтиски печаток митного органу Румунії та Закарпатської митниці, які підтверджують, що товар ввезено в Україну з митної території Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994, а тому позивач не має право застосовувати тарифну преференцію зі сплати ввізного мита за кодом «400» (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія), у зв`язку з чим відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000290 від 31.08.2022.
Позивач, вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню, картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2022/000290 від 31.08.2022, оскільки це призвело до позбавлення його позивача на преференційне розмитнення імпортованих позивачем товарів, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2022/000290 від 31.08.2022 та зобов`язання Сумської митниці відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 № UА805020/2022/009634.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 відмовлено у задоволені адміністративного позову ТОВ «ГРАНД МЕТА».
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» задоволено частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі № 480/5995/22 скасовано.
Прийнято постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» до Сумської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2022/000290 від 31 серпня 2022 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (ЄДРПОУ ВП 44017631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД МЕТА» (ЄДРПОУ 37970724) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3101 (три тисячі сто одна) грн. 25 коп.
Надалі, 31.01.2024 ТОВ «ГРАНД МЕТА» на електронну адресу відповідача було направлено заяву про відновлення режиму вільної торгівлі до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 №UA805020/2022/009634, яка містила у собі підстави та причини такого звернення до митного органу.
Розглянувши вказану заяву від 31.01.2024, відповідач направив лист від 13.02.2024 № 7.24-2/7.24-15/8.19/774 про відсутність підстав для відновлення режиму вільної торгівлі, який було мотивовано тим, що судове рішення підлягає виконанню лише в тій частині, в якій ухвалено судом про зобов`язання вчити дії, а оскільки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі №480/5995/22 не міститься зобов`язань для Сумської митниці відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення, то за таких обставин у Сумської митниці відсутні правові підстави для вжиття заходів із відновлення режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) на виконання рішення суду у справі №480/5995/22».
Окрім того, 27.02.2024 позивачем було подано до Сумської митниці заяву про повернення надміру сплачених сум митних платежів та заяву про складення аркушу коригування до МД від 31.08.2022 №UA805020/2022/009634, які також обґрунтовувалися позитивними результатами оскарження незаконної картки відмови та посиланнями суду апеляційної інстанції на виключність компетенції митних органів у питанні відновлення режиму вільної торгівлі до товару, що пройшов процедуру митного оформлення.
У відповідь на заяву позивача від 27.02.2024 Сумською митницею направлено лист від 07.03.2024 № 7.24-2/15/13/1260 про відмову у поверненні коштів, який було мотивовано тим, що, відповідно до пункту 3 частини 5 статті 301 МК України, повернення сум відповідних митних платежів здійснюється у разі, якщо відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі, а оскільки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/5995/22 не міститься зобов`язання для Митниці відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення, то за таких обставин у митниці відсутні правові підстави для вжиття заходів по відновленню режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) та для складання висновків про повернення надміру сплачених сум митних платежів відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643.
Не погодившись з вказаною відмовою відповідача щодо відсутності підстав для відновлення режиму вільної торгівлі та повернення надміру сплачених сум митних платежів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості останнього та зазначив, що внаслідок скасування постановою Другого апеляційного адміністративного суду картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 виникла необхідність у виправленні відомостей, пов`язаних із поверненням надмірно сплачених митних платежів, та, відповідно, у митного органу виник обов`язок скласти аркуш коригування, у якому, зокрема, вказати фактичні відомості про доплату (повернення) митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності).
Крім того, внаслідок скасування судом індивідуального акту, на підставі якого у позивача виникла необхідність у надмірній сплаті митних платежів, митний орган зобов`язаний аркуш коригування до митної декларації №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 у частині зміни її граф №№ 36, 44, 47 та "В" з урахуванням режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) сформувати висновок про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за МД № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 і направити його до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для фактичного виконання.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 1 Митного кодексу України (далі по тексту – МК України) передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
МК України регулює питання сплати митних платежів, зокрема стаття 289 цього Кодексу вказує на те, коли виникає обов`язок зі сплати митних платежів. Пунктом 1 частини 1 цієї статті визначено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.
Частиною 5 статті 280 МК України передбачено, що ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно з частиною 1 статті 281 МК України, допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Пунктом 2 частини 1 статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.
Згідно з частиною 3 статті 1 МК України, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
Як встановлено з матеріалів цієї справи, 22.04.2020 між позивачем (Покупцем) та ООО «KID KAMILA» (Республіка Узбекистан) (Постачальник) було укладено контракт № 58/2020 на поставку товару - текстильної продукції із обов`язковим наданням Продавцем оригіналів сертифікату походження товару по формі СТ-1 та Акту експертизи до нього. Сторонами у пунктах 1.1 та 3.3. контракту було визначено, що товар поставляється Покупцеві партіями за цінами, які визначаються в специфікаціях до цього контракту та являються його невід`ємною частиною.
31.08.2022 позивачем подано Сумській митниці до митного оформлення товару митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», яка була прийнята та зареєстрована за №UA805020/2022/009604 (далі - МД).
Однак, відповідачем було встановлено, що, згідно з товаро-супровідними документами, виявлено відтиски печаток митного органу Румунії та Закарпатської митниці, які підтверджують, що товар ввезено в Україну з митної території Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994, а тому позивач не має права застосовувати тарифну преференцію зі сплати ввізного мита за кодом «400» (товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія), внаслідок чого відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2022/000290 від 31.08.2022, яка в подальшому була визнана протиправною та скасована постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі № 480/5995/22.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем у справі фактично не заперечується те, що товар, який був ввезений ТОВ «Гранд Мета», вироблений або підданий достатній переробці в Республіці Узбекистан та відповідає вимогам походження, встановленим щодо таких, цей факт підтверджений сертифікатом про походження товару форми, актом експертиз походження товару.
Разом з тим, відповідач заперечує проти застосування преференцій за сплати ввізного мита за кодом «400» при оформленні товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634, оскільки товари ввезено з митної території Румунії, яка не є державною-учасницею Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 4 листопада 1995 року №425/95-ВР було ратифіковано угоду Урядом України та Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю, підписану в м. Ташкенті 29 грудня 1994 року.
Відповідно до частини 1 статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю від 29 грудня 1994 року, Договірні Сторони не застосовують мита, податки і збори, що мають еквівалентну дію, а також кількісні обмеження на експорт і (або) імпорт товарів, що відправлятимуться з митної території однієї з Договірних Сторін і призначених для митної території іншої Договірної Сторони. Вилучення з цього торговельного режиму за погодженою номенклатурою товарів оформляється документами, що є невід`ємною частиною дійсної Угоди.
Частиною 3 статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю передбачено, що для цілей дійсної Угоди і на період її дії під товарами, що відправляються з територій Договірних Сторін, розуміються товари, визначені Правилами визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затвердженими Рішенням Ради Глав Урядів Співдружності Незалежних Держав.
Ці Правила підписані, серед іншого, главами урядів України та Узбекистану та відповідно набрали чинності та на підставі частини 3 статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Узбекистан про вільну торгівлю від 29 грудня 1994 року застосовуються для України та Республіки Узбекистан.
Пунктом 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затвердженими Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав (в редакції Рішення глав урядів Співдружності Незалежних Держав від 18 жовтня 1996 року), передбачено, що товар вважається як такий, що походить з митної території держави-учасниці Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, якщо він відповідає встановленим цими Правилами критеріям походження, експортується резидентом однієї з держав-учасниць цієї Угоди і ввозиться резидентом держави-учасниці цієї Угоди з митної території іншої держави-учасниці цієї Угоди. При цьому під резидентом мається на увазі організація, створена на території цієї держави, або фізична особа, яка постійно проживає на території цієї держави.
Колегія суддів звертає увагу, що пункт 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, затверджених Рішенням Ради глав Урядів Незалежних Держав (в редакції Рішення глав урядів Співдружності Незалежних Держав від 18 жовтня 1996 року), не містить вимог до маршруту транспортування товару та вимог про те, що товар не повинен залишати території держав-учасниць Угоди про зону вільної торгівлі.
Відповідно до частини 8 статті 36 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при існуванні встановлених правил прямого транспортування товарів із країни їхнього походження дозволяється відступати від них у випадках, коли таке транспортування неможливе в силу географічного положення та/або якщо товари знаходяться під митним контролем у третіх країнах.
З огляду на те, що Україна та Республіка Узбекистан не є країнами зі спільним кордоном (країнами-сусідками), то транспортування товарів позивача не могло відбуватися шляхом прямого транспортування в силу географічного положення країн.
У статті 1 Закону України від 20 жовтня 1999 року №1172-ХІV "Про транзит вантажів" визначено, що транзит вантажів - перевезення транспортними засобами транзиту транзитних вантажів під митним контролем через територію України між двома пунктами або в межах одного пункту пропуску через державний кордон України.
Частиною 1 статті 90 Митного кодексу України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між митними органами однієї чи кількох країн або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
В розділі І "Митний транзит" Спеціального додатку Е "Транзит" до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур від 18 травня 1973 року (дата приєднання України 05 жовтня 2006 року, дата набрання чинності для України 15 вересня 2011 року) визначено, що митний транзит - митний режим, відповідно до якого товари транспортуються під митним контролем з одного митного органу в інший митний орган.
Відповідно до статті 1 Конвенції про процедуру міжнародного митного транзиту під час перевезення вантажів залізничним транспортом із застосуванням накладної УМВС (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення) від 09 лютого 2006 року, термін "міжнародний митний транзит" означає митну процедуру, відповідно до якої вантажі перевозяться через кордони однієї чи більше держав під митним контролем від митниці пункту відправлення до митниці пункту призначення.
Отже, відповідно до положень національного законодавства України та міжнародних договорів товари знаходяться під митним контролем під час перевезення у режимі транзиту територіями країн.
Пунктом 12 розділу І "Правила визначення походження товарів" Спеціального додатку К до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур передбачено: "12. Рекомендоване правило. У випадках, коли існують установлені правила прямого транспортування товарів із країни їхнього походження, дозволяється відступати від них, зокрема з географічних причин (наприклад, у випадку з країнами, оточеними з усіх боків сушею), а також у випадку з товарами, що знаходяться під митним контролем в третіх країнах (наприклад, у випадку з товарами, які демонструються на ярмарках або на виставках чи є поміщеними на митні склади)."
У цьому випадку товари, зазначені у митній декларації позивача переміщувались під митним контролем транзитом через території третіх країни, що дозволяє відступати від правил прямого транспортування товарів із країни їхнього походження.
Отже, Україна у цьому випадку є країною імпорту (країною, в яку ввозиться товар), а республіка Узбекистан - країною експорту (країною, з якої вивозиться товар), тому інші країни у цих правовідносинах не виступають і не можуть виступати "країною ввезення/вивезення товару", адже товаро-супровідні документи свідчать, що ввезення товару в Україну відбувалося з митної території Республіки Узбекистану, а інші країни виступали країнами проміжного транзиту.
Відтак, товари, імпортовані ТОВ «Гранд мета» в момент пред`явлення до митного оформлення на території України, вважаються товарами, ввезеними з республіки Узбекистану.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 та 8 ст. 36 МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
З огляду на вказане, колегія суддів не погоджується з доводами відповідача щодо того, що експортований ТОВ «Гранд Мета» товар не відповідає умовам визначеним, зокрема, пунктом 9 Правил визначення країни походження товарів від 24 вересня 1993 року, зі змінами, внесеними 18 жовтня 1996 року, оскільки був ввезений в Україну через територію Румунії, яка не є учасником Угоди про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, а тому при його митному оформленні не передбачено права на застосування преференцій у виді звільнення від сплати мита.
Зокрема, застереження як українського, так і міжнародного законодавства дозволяє під час існування установлених правил прямого транспортування товарів із країни їхнього походження, відступати від них, в тому числі з географічних причин.
Наведені вище висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.07.2023 у справі №420/17345/22.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права , викладені в постановах Верховного Суду.
З приводу доводу відповідача про те, що Другий апеляційний адміністративний суд у справі № 480/5995/22 у задоволенні позовних вимог в частині позовних вимог про зобов`язання Сумської митниці відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення за митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» від 31.08.2022 №UА805020/2022/009634, відмовив, колегія суддів зазначає, що Положенням про митні декларації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012, визначені вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами та громадянами, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними (далі по тексту - Положення №450, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до абз. 1 п. 14 Положення №450, митні декларації (митна декларація, заповнена у звичайному порядку, попередня, тимчасова, спрощена, періодична та додаткова митні декларації), передбачені статтями 258-261 Митного кодексу України, оформлюються з використанням форми єдиного адміністративного документа.
Згідно з абз. 1-3 п. 33 Положення № 450, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.
У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.
Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації на паперовому носії, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.
Згідно з приписами п. 37 Положення № 450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом; подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
Внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації за формою єдиного адміністративного документа.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.
Електронні копії аркушів коригування зберігаються в локальних базах даних митних органів та Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України окремо від електронних копій відповідних митних декларацій (електронних митних декларацій), без внесення змін до таких електронних копій митних декларацій (електронних митних декларацій).
Механізм оформлення митним органом аркуша коригування, форму якого наведено в додатку 4 до Положення № 450, визначено Порядком оформлення аркуша коригування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №1145 від 06.11.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2012 за № 1995/22307 (далі по тексту - Порядок № 1145).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1145, аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.
Згідно з п. 7 Порядку № 1145, посадова особа підрозділу митного органу складає аркуш коригування за допомогою автоматизованої системи митного оформлення.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 1145, аркуш коригування складається та оформлюється як електронний документ
Таким чином, у разі скасування рішення митного органу, в тому числі і картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у митного органу виникає обов`язок скласти аркуш коригування, у якому, зокрема, вказати фактичні відомості про доплату (повернення) митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності).
Процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, визначені Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 643 від 18.07.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844 (далі по тексту - Порядок № 643).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.
Згідно з абзацом 3 вказаного пункту, платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 643, у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Отже, підставою для складання електронного висновку про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів є заява особи із зазначеною, передбаченою Порядком № 643 інформацією.
Оформлений належним чином електронний висновок є підставою для перерахування органами Казначейства надміру сплачених сум митних платежів.
Колегія суддів зазначає, що така заява позивача про відновлення режиму вільної торгівлі була надіслана позивачем на адресу Сумської митниці 31.01.2024, а про повернення надміру сплачених сум митних платежів – 27.02.2024.
Листами Сумської митниці 7.24-2/7.24-15/8.19/774 від 13.02.2024 та №7.24-2/15/13/1260 від 07.03.2024 позивача повідомлено про відсутність підстав для відновлення режиму вільної торгівлі та про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки у постанові Другого апеляційного суду від 16.01.2024 у справі №480/5995/22 не міститься зобов`язання для Сумської митниці відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до товарів, що пройшли процедуру митного оформлення (а.с.75-76).
Колегія суддів звертає увагу на те, що платнику може бути надіслана відмова у поверненні митних платежів у виключних випадках, передбачених пунктом 8 Порядку № 643, а саме: коли заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу).
Інших підстав для такої відмови законодавством не передбачено.
Таким чином, внаслідок скасування постановою Другого апеляційного адміністративного суду картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022, виникла необхідність у виправленні відомостей, пов`язаних із поверненням надмірно сплачених митних платежів, та, відповідно, у митного органу виник обов`язок скласти аркуш коригування, у якому, зокрема, вказати фактичні відомості про доплату (повернення) митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності).
Крім того, внаслідок скасування судом індивідуального акту, на підставі якого у позивача виникла необхідність у надмірній сплаті митних платежів, митний орган зобов`язаний аркуш коригування до митної декларації №UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 в частині зміни її граф №№ 36, 44, 47 та "В" з урахуванням режиму вільної торгівлі (преференційного режиму) сформувати висновок про повернення з державного бюджету надміру сплачених сум митних платежів за МД № UА805020/2022/009634 від 31.08.2022 і направити його до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для фактичного виконання.
З огляду на наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність бездіяльності Сумської митниці щодо складання аркушу коригування та електронного висновку критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Сумської митниці залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 по справі № 480/2733/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Т.С. Перцова   Я.М. Макаренко