Справа № 127/29707/18
Провадження № 22-ц/801/443/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач: Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Справа № 127/29707/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи:
скаржник (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
стягувач ОСОБА_2 ,
державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Сергій Володимирович,
розглянувши у відкритому судового засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Пилявець Інною Олександрівною,на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року, постановлену у складі судді Ан О. В. у м. Вінниця, дата складення повного судового рішення 25 грудня 2025 року, -
в с т а н о в и в:
12.09.2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Пилявець І. О., звернувся зі скаргою на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойка С.В. щодо винесення 05.09.2025 року у виконавчому провадженні № 74254886 постанови про відновлення виконавчого провадження та скасувати цю постанову. 
В обґрунтування скарги боржник вказав відсутність правових підстав для поновлення виконавчого провадження № 74254886 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2019 року у справі № 127/29707/18, оскільки, увалюючи 05.09.2025 року оскаржувану постанову, державний виконавець як підставу для відновлення виконавчого провадження з незрозумілих причин вказав постанову Вінницького апеляційного суду від 21.08.2025 року у справі № 452/5220/23, яка стосується інших правовідносин і інших учасників і не може бути підставою відновлення вказаного виконавчого провадження.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 18 грудня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що наразі виникла правова дилема: з одного боку існує обов`язок державної виконавчої служби повернути ОСОБА_3 грошові кошти, отримані від продажу транспортного засобу боржника ОСОБА_1 і переданої стягувачам, в тому числі ОСОБА_2 , на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 21.08.2025 року по цивільній справі № 452/5220/23, а з іншого боку, відсутнє правове врегулювання можливості стягнення коштів з стягувачів, в тому числі з ОСОБА_2 , на користь виконавчої служби. Тому суд виснував, що поновлення виконавчого провадження на виконання рішення Вінницького міського суду від 04.02.2019 року у справі № 127/29707/18, - є створенням можливості врегулювати дилему.
На таку ухвалу суду ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Пилявець І. О., подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подану ним скаргу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи. Не дав оцінки тій обставині, що 26.02.2024 року державний виконавець повернув виконавчий лист у справі № 127/29707/18 і повторно виконавчий лист стягувачем до виконання не пред`являвся. Суд не навів мотивів, як рішення в іншій справі: № 452/5220/23 може стати підставою для поновлення виконавчого провадження, державний виконавець при цьому послався на статтю 41 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регулює порядок відновлення виконавчого провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, та яка не має жодного відношення до ситуації що скалася. Суд виснував про наявність якоїсь правової дилеми, однак такий висновок суду є надуманим та не ґрунтується на нормах закону.
05.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р. П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін. Доводи відзиву полягають у тому, що виконавчий лист у справі № 127/29707/18 до виконавчого відділу не надходив, однак жодних доказів того, що боржник виконав рішення у цій справі, він не надав.
Стягувач ОСОБА_2 не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Пилявець І. О. підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити. ОСОБА_2 просив задовольнити апеляційну скаргу.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
По справі встановлено наступне:
-рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/29707/18 від 04.02.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 515 037 грн 04 коп. в рахунок повернення боргу, а також 10 750,38 грн понесених позивачем судових витрат. Рішення набрало законної сили 08.04.2019 року (а. с. 42-44);
-18.04.2019 року по справі видано виконавчий лист, який неодноразово пред`являвся до виконання (а.с.65);
-Вчергове за цим виконавчим листом 22.02.2024 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойка С. В. було відкрито виконавче провадження ВП № 74254886 (а.с.116);
- 23.02.2024 року постановою цього ж виконавця було приєднано виконавче провадження № 74254886 з примусового виконання виконавчого листа № 127/29707/18, виданого 18.04.2019 року, до зведеного виконавчого провадження № 68026875 (а. с. 123);
-23.02.2024 року державним виконавцем видано Розпорядження № 74254886 про пере (а.с.124)
-26.02.2024 року стягувач ОСОБА_2 подав до виконавчої служби заяву про повернення йому виконавчого листа на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження (а. с.127);
-Постановою головного державного виконавця від 26.02.2024 року ВП № 74254886 виведено зі зведеного виконавчого провадження № 68026875 (а. с. 128);
- 26.02.2024 року постановою головного державного виконавця виконавчий лист був повернений стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 133-134).
-05.09.2025 року головним державним виконавцем у ВП № 74254886 було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі статті 41 ЗУ «Про виконавче провадження.
-Виносячи таку постанову, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко С. В. послався на постанову Вінницького апеляційного суду від 21.08.2025 року у справі № 452/5220/23, ухвалену у справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, без самостійних вимог: Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», ОСОБА_4 , Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Одеської митниці, ОСОБА_2 , про захист прав споживача, розірвання договору купівлі – продажу автомобіля, оформленого протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронного аукціону (торгів) та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, стягнення коштів за неякісний товар, стягнення моральної шкоди. 
Цією постановою Вінницький апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 частково та постановив: 
«розірвати договір купівлі- продажу автомобіля, марки MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , оформлений протоколом № 585770 від 06.04.2023 року про проведення електронних торгів за лотом № 525346, що виданий Державним підприємством «СЕТАМ» за результатами цих торгів та актом про проведений електронний аукціон від 19.04.2023 року, виданий відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 191 688,88 грн., сплачені ним за придбання на електронних торгах транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 ;
стягнути з Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_3 сплачений ним гарантійний внесок в розмірі 10 088,89 грн.;
в задоволенні решти вимог відмовити;
зобов`язати ОСОБА_3 повернути відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ;
стягнути із відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_3 8550 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції;
стягнути із Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_3 450 грн витрат на правничу допомогу у в суді апеляційної інстанції;
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року задовольнити;
ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2025 року скасувати;
стягнути із відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_3 25650 грн витрат на правничу допомогу у в суді першої інстанції;
стягнути із Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_3 1350 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.»
Згідно частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Однією з фундаментальних засад судочинства та конституційних цінностей закріплених в Конституції України визначено обов`язковість судових рішень (пункт 9 статті 129 Конституції України);
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі – ЗУ N 1404-VIII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону N 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до частини 1 статті 37 ЗУ N 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 5 статті 37 ЗУ N 1404-VIII
Відповідно до частини 1 статті 41 ЗУ N 1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. 
В справі що розглядається виконавчий листу, виданий у справі № 127/29707/18 (виконавче провадження № 74254886), постановою головного державного виконавця від 26.02.2024 року був повернений стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 133-134), тобто за заявою стягувача (а. с. 127). 
Ця Постанова не була ніким із учасників провадження оскаржена, а відтак є чинною та до сьогодні виконавчий лист не пред`явлений стягувачем до виконання.
Посилання державного виконавця на судове рішення, ухвалене в іншій справі (в даному випадку це постанова Вінницького апеляційного суду від 21.08.2025 року у справі № 452/5220/23) як на підставу поновлення виконавчого провадження № 74254886 на виконання виконавчого листа, виданого у справі № 127/29707/18, не тільки не ґрунтується на нормах ЗУ «Про виконавче провадження», але й суперечить законам логіки: виконання судових рішень у різних справах, де боржниками є різні суб`єкти (у справі № 127/29707/18 стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником - ОСОБА_1 , тоді як у справі № 452/5220/23 стягувачем є ОСОБА_3 , а боржниками - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ДП «СЕТАМ»), - не можуть перебувати у взаємозв`язку між собою.
Висновок суду першої інстанції про існування наче б то якоїсь правої дилеми є надуманим, необґрунтованим, адже йдеться про виконання двох різних рішень, ухвалених у двох різних цивільних справах з різним суб`єктним складом та підставами позовів, а тому немає жодної залежності виконання одного рішення від іншого.
Отже, поновлення виконавчого провадження та винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойком С. В. 05 вересня 2025 року постанови про поновленням виконавчого провадження № 74254886, - є незаконним, не ґрунтується на вимогах закону, а тому подана ОСОБА_1 скарга на дії органу примусового виконання підлягає до задоволення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Пилявець І. О., обґрунтованими, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2025 року підлягає скасуванню з постановленням нової: про задоволення скарги ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Пилявець Інною Олександрівною, задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойка Сергія Володимировича по винесенню 05 вересня 2025 року у виконавчому провадженні № 74254886 постанови про відновлення виконавчого провадження.
Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойка Сергія Володимировича від 05 вересня 2025 року про відновлення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 74254886.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча          Т. М. Шемета

Судді:          О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк