ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/153/26 Справа № 243/5514/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Вороніна Є.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця вч НОМЕР_2 , водія-механіка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2025 року встановлено, що 03.06.2025 року о 09 год. 28 хв. біля будинку №16а по вул. Курортній в м. Святогірську, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Sens, н.з. НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №352 від лікаря-нарколога КНП «МЦ ПЛЗ у м. Краматорськ» у м. Слов`янську. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Воронін Є.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2025 року щодо ОСОБА_1 . 
В обґрунтування клопотання зазначає, що справу було розглянуто ьез участі ОСОБА_1 , а оскаржена постанова надійшла на електронну пошту захисника Вороніна Є.В. 18.09.2025 р. Після чого він 22.09.2025 року звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення суду через суд першої інстанції.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 у цей період перебував на виконанні бойового завдання у складі підрозділу Збройних Сил України, де був обмежений у засобах зв`язку та не мав можливості своєчасно ознайомитися з постановою суду. Лише 18 вересня 2025 року він фактично отримав доступ до тексту постанови та зміг реалізувати своє право на подання апеляційної скарги. Витяг з журналу бойвих дій буде надано додатково.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2025 року щодо ОСОБА_1 , провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом у справі на підставі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, виготовлений з порушенням розділів ІІ, ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки. відеозапису №1026 від 18.12.2018 р.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 03.06.2025 р. о 10 годині 50 хвилин погоджується з тим, щоб проїхати в «наркологію» та здати аналізи, і хоча працівники поліції його ввели в оману, він самостійно поїхав до медичного закладу протягом двох годин та пройшов медичний огляд. Це свідчить про те, що наданий відеозапис не був безперервним, а тому не може бути доказам по справі. Наведене свідчить про порушення здійснення відеозапису.
Зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для законної зупинки працівниками поліції автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .
Наголошує, що обставини, визначені законом, які б давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння, були відсутні.
На вищенаведене суд не звернув увагу і не надав належну правову оцінку, що свідчить про неповне з?ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.
В оскаржуваній постанові суд жодним чином не надав належної правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керуванням транспортним засобом. Тобто у даному випадку судом не досліджувалось, що було після того, як протокол був складений. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Звертає увагу, що суд першої інстанції постановив рішення без заслуховування пояснень ОСОБА_1 , чим фактично позбавив його можливості реалізувати своє процесуальне право на захист. Такі дії суду є грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції, що унеможливлює визнання постанови законною та обґрунтованою і є самостійною підставою для її скасування. 
Наведене свідчить про неповне з?ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Наведене призвело до прийняття незаконного рішення та притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Воронін Є.В., повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.
Від захисника адвоката Вороніна Є.В. 07.01.2026 р. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість адвоката при розгляді іншої справи в Вінницькому апеляційному суді. На підтвердження його зайнятості у розгляді іншої справи до свого клопотання будь-яких доказів не додав. 
З матеріалів даної справи вбачається, що за клопотанням захисника адвоката Вороніна Є.В. розгляд цієї справи відкладався три рази з різних підстав. Про розгляд цієї справи захисника адвоката Вороніна Є.В. було повідомлено завчасно, 25 грудня 2025 року.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених про час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вороніна Є.В.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 26 серпня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана адвокатом Вороніним Є.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , через суд першої інстанції через підсистему «Електронний суд» з пропуском процесуального строку, передбаченого ст. 294 КУпАП на апеляційне оскарження. Справу в суді 1-ї інстанції було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про направлення та вручення копії оскарженої постанови судом ОСОБА_1 та/або його захиснику. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст .6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Вороніна Є.В. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 03.06.2025 року о 09 год. 28 хв. біля будинку № 16-а по вул. Курортній в м. Святогірську Краматорського району Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Sens, н.з. НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога, зі згоди водія у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком № 352 від лікаря-нарколога КНП «МЦ ПЛЗ у м. Краматорськ» у м. Слов`янську. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник наполягає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093833 від 03.06.2025 року; направленням на огляд водія транспортного засобу від 03.06.2025 року; висновком КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» №352 від 05.06.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння; рапортом поліцейського; відеозаписом, яким в хронологічному порядку та детально зафіксовано обставини виявленого правопорушення.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 03.06.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_2 у хронологічній послідовності. Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Крім того, апелянтом на час апеляційного розгляду не було надано будь-яких доказів оскарження дій працівників поліції з цього питання.
Із дослідженого відеозапису не вбачається, що ОСОБА_2 оспорював законність його зупинки чи факту керування ним транспортним засобом, або ставив питання щодо порушення процедури огляду його на стан сп`яніння, його законних прав та інтересів. Навпаки, після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме на прохання працівника поліції здійснити видих, надавав пояснення працівникам поліції, що дійсно вночі вживав алкогольні напої, що в нього мандраж, оскільки він вживає лікарські засоби (відеозапис «....38», починаючи з 0:03:18). Крім того, намагався вирішити питання іншим засобом, за що був попереджений працівником поліції, та йому було роз`яснено наслідки такої поведінки (відеозапис «,,,,,38», починаючи з 0:03:47). Отже, виявлення у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння надавало підстави працівнику поліції вимагати від водія пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку.
Водночас, відеозапис, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містить будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли психологічний чи інший тиск на ОСОБА_2 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення чи оговорення себе. Крім того, стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо неправомірних дій працівниками поліції.
Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_2 погодився пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі, отже не було встановлено будь-яких порушень порядку проведення такого огляду водія з боку працівників поліції.
Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.06.2025 р. №352, виданого лікарем КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ», такий висновок було складено 03 червня 2025 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначення в апеляційній скарзі, що такий висновок містить підкреслення щодо графи «ознак сп`яніння не виявлено», ніяким чином не свідчить про встановлення та зазначення лікарем у вказаному висновку про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Такий висновок підкріплений і відеозаписом, на якому лікар підтвердив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис ....45, починаючи з 0:10:34), в біосередовище, що перевірялось, наркотичних речовин виявлено не було.
Доводи сторони захисту, що ОСОБА_2 самостійно пройшов огляд у встановлений законом строк з моменту виявлення у нього ознак сп`яніння, ніякими доказами не підтверджено. 
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_2 , які саме ознаки алкогольного сп`яніння були у нього виявлені, чим порушено порядок огляду, не вважаю слушними. 
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2 визнано винним саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а не із ознаками алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння було встановлено під час проведеного повного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.06.2025 р. №352, виданого лікарем КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ».
Твердження сторони захисту, що працівники поліції скористались незнанням водія ОСОБА_2 щодо порядку проведення огляду на встановлення стану сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає способом захисту задля уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Звертаю увагу на те, що згідно п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
В силу приписів п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів про подальше відсторонення водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ніяким чином не спростовує наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №093833 від 03.06.2025 р., складеного щодо ОСОБА_2 , вбачається, що було вилучено посвідчення водія НОМЕР_4 від 21.09.2022р., та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_5 від 03.06.2025 р., що також свідчить про доведення водія до відома інформації про обмеженість його права керування транспортним засобом.
Отже, будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів даних щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Тож, апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом було порушено права ОСОБА_2 на захист, оскільки не було безпосередньо допитано ОСОБА_1 в судовому засіданні. Так, нормами ст. 268 КУпАП не встановлено обов`язкової участі особи при розгляді справ такої категорії. Враховуючи, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, заяв та клопотань про відкладення та поважність причин своєї відсутності в суд першої інстанції не надав, суд мав всі законні підстави для розгляду цієї справи за його відсутністю.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Вороніну Є.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу адвоката Вороніна Є.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто доадміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин