ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
02 грудня 2025 року
м. Харків
справа № 642/1165/24
провадження № 22-ц/818/4174/25  
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.,
суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участі секретаря Волобуєва О.О.
учасники справи:
позивач - Харківська міська рада
відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року, постановлене суддею Пашнєвим В.Г. 
в с т а н о в и в :
У березні 2024 року Харківська міська рада звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 , безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 1157045,58 грн, з ОСОБА_2 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 495840,38 грн та стягнути з відповідачів судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Харківською міською радою проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 . право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв.м по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.03.2013 на підставі договору про поділ нерухомого майна від 22.03.2013 № 1057. Площа земельної ділянки по  АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 складає 0,4194 га, дата державної реєстрації земельної ділянки – 16.03.2005. Право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з 27.03.2014 за Харківською міською радою.30.12.2004 між Харківською міською радою та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі за яким ОСОБА_4 , передано земельну ділянку, загальною площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 для реконструкції нежитлової будівлі (літ «В-1») під цех по виробництву макаронних виробів та складські приміщення строком до 31.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об`єкту, строком до 31.12.2006. 22.04.2014 право оренди вищевказаної земельної ділянки припинено на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12.07.2014 у справі № 642/3390/2013 та акту приймання-передачі земельної ділянки від 04.06.2014 реєстраційний номер № 121/14 (кадастровий номер 6310137200:02:033:0011) (додається). 17.08.2023 завідувачем сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Павловським Р.В. проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 розташована нежитлова будівля літ. «В-1», право власності на яку, з 22.03.3013 зареєстроване за договором поділу майна від 02.03.2013 № 1057 за ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав. Позивач зазначає, що сплачено ОСОБА_1 у 2019 році – 10 365,47 грн., у 2020 році - 19 228,74 грн. та у 2021 році - 19 228,74 грн земельного податку; ОСОБА_2 у 2019 році – 4 450,41 грн, у 2020 році – 8 255,85 грн. та у 2021 році - 8 255,85 грн земельного податку. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 17.03.2019 по 31.12.2021 не сплачували плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегли за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно – грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 652 885,96 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 157 045 грн 58 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 за період з 17.03.2019 по 31.12.2021. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 495 840 грн 38 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 за період з 17.03.2019 по 31.12.2021. Вирішено питання щодо судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачі використовують земельну ділянку площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6310137200:02:033:0011, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником (Харківською міською радою) договору оренди, внаслідок чого саме Харківській міській раді, як особі, права якої порушено внаслідок дій відповідачів, належить право вимагати сплату коштів за використання відповідачами земельної ділянки, без достатньої правової підстави.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що сума орендної плати розраховується з фактичної площі земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011, що потенційно значно перевищує площу, яка фактично необхідна для обслуговування будівель. Так, за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2  є власником 30/100 частин нежитлової будівлі літ. «В-1», що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 . На земельній ділянці з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 перебуває нежитлова будівля «В-1» загальною площею 446,1 кв. м, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 . Сама земельна ділянка з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 має загальну площу 0,4194 га, що підтверджується матеріалами справи. 28.05.2025 року адвокатом Бєловою О.Є. скеровано адвокатський запит від 28.05.2025 року вих.№4693 до ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» із питанням щодо надання відомостей щодо площі земельної ділянки, яка відповідно до норм діючого законодавства, необхідна для використання та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв. м, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 . Також, адвокатом Бєловою О.Є. скеровано адвокатський запит від 28.05.2025 року вих.№4693 до ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» із питанням щодо надання відомостей щодо площі земельної ділянки, яка відповідно до норм діючого законодавства, необхідна для використання та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв. м, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 . У подальшому, адвокатом Бєловою О.Є. одержано відповідь від ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» від «04» червня 2025 року вих.№2401, яким повідомлено, що орієнтовна площа, необхідна для розміщення і обслуговування зазначеної будівлі з навісом та влаштованими інженерними спорудами, становить 1792,0 кв.м. (0,1792 га), що є значно меншим, ніж фактична площа земельної ділянки із кадастровим номером 6310137200:02:033:0011. У відповіді констатовано, що для надання точної відповіді необхідно проводити земельно-технічну експертизу, яку заявляє провести апелянт. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові ВП ВС від 20 липня 2022 року у справі №910/5201/19 зазначається, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування розміщеного на ній майна, не є безмежним, оскільки в будь-якому випадку обумовлюється наявною у власника необхідністю використовувати майно за цільовим призначенням. З`ясування в такому випадку дійсного розміру земельної ділянки, яка має бути відведена власнику майна, забезпечує розумний баланс між індивідуальними та колективними інтересами, що зумовлює пропорційність втручання. Проте суд зазначених обставин не врахував, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
В судове засідання суду апеляційної інстанції відповідач та її представник не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується даними зворотного повідомлення про виклик у судове засідання та даними довідки про доставку повістки до через підсистему Електронний суд (а.с. 73,76). 
Позивач про причини своєї неявки суду не повідомила. ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю в цей час ознайомитись з кримінальною справою. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Клопотання Бєловою О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_2 про відкладення судового засідання подано 01.12.2025. Враховуючи, що дійсна справа перебуває в провадженні апеляційного суду з серпня 2025 року, судову повістку про виклик у судове засідання у справі адвокат Бєлова О.Є. отримала ще у серпні 2025 року, що свідчить про існуючу у адвоката можливість врахувати свою занятість у дійсній цивільній справі під час узгодження дати ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а тому судова колегія вважає повідомлені адвокатом причини неявки неповажними та не вбачає підстав для задоволення його клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.08.2023 № 343191357 та від 17.08.2023 № 343191932 право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв.м по АДРЕСА_1 зареєстровано за  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  з 22.03.2013 на підставі договору про поділ нерухомого майна від 22.03.2013 № 1057 а саме: ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№6-11, загальною площею 312,1 кв.м., а ОСОБА_2 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-5, загальною площею 131 кв.м.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку
від 15.07.2021 № НВ-0007181842021 площа земельної ділянки по АДРЕСА_1  з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 складає 0,4194 га, дата державної реєстрації земельної ділянки – 16.03.2005. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки - для проектування, реконструкції та експлуатації нежитлової будівлі літ. «В-1».
30.12.2004 між Харківською міською радою та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, який зареєстрований в Харківській регіональній філії державного підприємства Центра державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.12.2004 № 7296/04. Відповідно до умов вищевказаного договору, ОСОБА_4 , передано земельну ділянку, загальною площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 для реконструкції нежитлової будівлі (літ «В-1») під цех по виробництву макаронних виробів та складські приміщення строком до 31.12.2006 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об`єкту, строком до 31.12.2006.
22.04.2014 право оренди вищевказаної земельної ділянки припинено на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12.07.2014 у справі № 642/3390/2013 та акту приймання-передачі земельної ділянки від 04.06.2014 реєстраційний номер № 121/14 (кадастровий номер 6310137200:02:033:0011).
Розпорядженням міського голови міста Харкова № 7 від 02.02.2016 вул. Котлова перейменовано на вул. Велика Панасівська.
17.08.2023 завідувачем сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Павловським Р.В. у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 площею 0,4194 га по АДРЕСА_1 розташована нежитлова будівля літ. «В-1», право власності на яку, з 22.03.3013 зареєстроване за договором поділу майна від 02.03.2013 № 1057 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_1 належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№6-11, загальною площею 312,1 кв.м., а ОСОБА_2 належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-5, загальною площею 131 кв.м.
Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 26.09.2023 № 18934/5/20-40-24-05-07 сплачено: ОСОБА_1 у 2019 році – 10 365,47 грн., у 2020 році - 19 228,74 грн. та у 2021 році - 19 228,74 грн земельного податку; ОСОБА_2 у 2019 році – 4 450,41 грн, у 2020 році – 8 255,85 грн. та у 2021 році - 8 255,85 грн земельного податку.
При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 17.03.2019 по 31.12.2021 не сплачували плату за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегли за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно – грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 1 652 885,96 грн.
Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.06.2019 № 1031/0/45-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 площею 0,4194 га по АДРЕСА_2 становила 8922861,00 грн.
За даними з витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.05.2020 № 4078 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 площею 0,4194 га по АДРЕСА_2 становила 18749830,00 грн.
Відповідно до розрахунків сум безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства від 10.11.2023 розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за загальний період з 17.03.2019 по 31.12.2021 за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011 площею 0,4194 га по АДРЕСА_2 становить: у 2019 році – 29 742,87 грн. в місяць, а за період з 17.03.2019 по 31.12.2019 становить 356 914,44 грн.; у 2020 році – 62 499,43 грн. в місяць, а за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) становить 687 493,73 грн.; у 2021 році – 62 499,43 грн. в місяць, а за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 749 993,20 грн.
Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
З матеріалів справи убачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.08.2023 № 343191357 та від 17.08.2023 № 343191932 право власності на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв.м по АДРЕСА_1 зареєстровано за  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  з 22.03.2013 на підставі договору про поділ нерухомого майна від 22.03.2013 № 1057.
При цьому, ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№6-11, загальною площею 312,1 кв.м., що становить 7/10 часток загальної площі нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв.м по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№1-5, загальною площею 131 кв.м., що становить 3/10 часток загальної площі нежитлової будівлі літ. «В-1» загальною площею 446,1 кв.м по АДРЕСА_1 .
Відповідне право користування щодо вказаної земельної ділянки за відповідачами не зареєстровано.
За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Зважаючи на ці положення, новий власник чи орендар земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації права оренди земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідачів.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Харківська міська рада, звертаючись до суду з позовом, як на правову підставу своїх вимог послалася на положення статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги вказувала, що ця сума є сумою несплаченої відповідачами орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди за період з 17.03.2019 року по 31.12.2021 року, внаслідок чого Харківська міська рада (орган місцевого самоврядування) був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси держави в особі громади щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.  Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст.1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Зважаючи на те, що відповідачами не оформлено права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою, отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача, як землекористувача, є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).
Матеріали справи не містять доказів належного оформлення права на земельну ділянку ОСОБА_2 , зокрема укладення договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права.
Перехід до особи права власності на нерухоме майно надає останньому право на оформлення відносин землекористування, реалізація якого виражається в укладенні сторонами договору та виникненні у такої особи обов`язку внесення орендної плати власнику земельної ділянки.
Таким чином, із часу виникнення права власності на нерухоме майно, у ОСОБА_2 виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на земельну ділянку, яка перебуває в її користуванні. Цього обов`язку відповідач не виконав, а, отже, без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі.
З огляду на викладене, ОСОБА_2 який є фактичним користувачем земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, мав заплатити за користування нею та зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15 (провадження №3-1348гс16), від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і №922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що відновлення порушених прав Харківської міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача, як власника частини нежитлового приміщення жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останні мали би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.
Позивачем визначено розмір безпідставно збережених відповідачем коштів на підставі розрахунків, в яких враховано:
- площу будівлі, право власності на яку зареєстрована за позивачкою;
-загальну площу будівель, які розташовані на земельній ділянці;
-площу всієї земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011, в межах якої розташовані вказані нежитлові приміщення.
Всі розрахунки, коефіцієнти та їхні значення були здійснені міською радою на підставі витягу з технічної документації від 18.06.2019 року про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:02:033:0011, розташованої по АДРЕСА_1 .
Розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності здійснений Харківською міською радою пропорційно площі нежитлових приміщень до загальної площі земельної ділянки, з урахуванням вимог ч. 286.6 ст. 286 ПК України.
Верховний Суд у справі №922/1646/20 дійшов висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо. Таким чином розрахунок позивача не суперечить вимогам закону, є раціональним та справедливим.
Доводи апеляційної скарги щодо не співмірності нарахованої орендної плати з розміром земельної ділянки яка необхідна для обслуговування нежитлової будівлі не знайшли свого підтвердження, оскільки позивач здійснив розрахунок з урахуванням часток співвласників на нерухоме майно визначив частки сформованої земельної ділянки, які фактично перебувають у користуванні співвласників.
Фактичний користувач земельної ділянки( власник нерухомого майна), який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1ст. 1212 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року (справа №629/4628/16-ц) і постанові від 13 лютого 2019 року (справа №320/5877/17), яка в силу ч. 4ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами нижчих інстанцій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату Харківською міською радою майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію «виправдане очікування», що є загальновизнаною, в тому числі, в практиці визначення Європейського суду з прав людини.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2025

Головуючий:                                                                 О.Ю.Тичкова

Судді:                                                                         О.В. Маміна

                       Н.П. Пилипчук