Справа №345/6591/25 
Провадження № 2-а/345/108/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Юрчака Л.Б., при секретарі Мельник І.Я., розглянувши в приміщенні суду м. Калуш у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
позивач звернувся до суду із позовом в якому просив ухвалити рішення, яким поновити процесуальний строк за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 1036 по справі про адміністративне правопорушення від 11 червня 2025 р., яка винесена т.в.о. начальникаІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі у 17000 грн. та скасувати постанову № 1036 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену 11червня 2025 року, а провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позову зазначив, що 11 червня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 1036, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Позивач вказує, що зазначена постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, а також без належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зокрема, позивач зазначає, що ним було належним чином виконано вимоги законодавства щодо військового обліку та мобілізаційного обов`язку. Його облікові дані були своєчасно уточнені, у тому числі шляхом використання електронного реєстру «Резерв+», що підтверджується відповідними витягами з реєстру. Повторне уточнення даних було здійснено у листопаді 2025 року, а відповідач мав у своєму розпорядженні всі актуальні персональні дані позивача, включно з адресою проживання, номером телефону та електронною поштою.
Позивач також зазначає, що упродовж 2024-2025 років неодноразово проходив військово-лікарську комісію, за результатами якої визнавався тимчасово непридатним до військової служби та таким, що потребує лікування і динамічного медичного спостереження. У відповідні періоди він фактично перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується медичними виписками. При цьому за першої можливості та з урахуванням стану здоров`я він з`являвся для проходження ВЛК.
Разом з тим, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач нібито не прибув за розпорядженням про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 18.03.2025 по 11.04.2025 для уточнення облікових даних. Позивач наголошує, що у зазначений період жодної повістки або іншого належного повідомлення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_9 він не отримував, а доказів належного вручення повістки відповідачем не надано.
Крім того, позивач вказує, що саме відповідачем йому було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка діяла у період, за який його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Позивач зазначає, що матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували подію правопорушення, його вину та наявність умислу або необережності у його діях. На його думку, відповідачем порушено вимоги ст.ст. 7, 9, 245, 251, 268 та 280 КУпАП щодо порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також позивач звертає увагу, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП не підлягають застосуванню у разі можливості отримання персональних даних особи з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії, тоді як Відповідач мав реальну можливість отримати всі необхідні відомості саме у такий спосіб.
Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише у листопаді 2025 року з мобільного застосунку «Дія» після відкриття виконавчого провадження, а копію постанови отримав особисто лише 13.11.2025 року, у зв`язку з чим був позбавлений можливості оскаржити її у встановлений ст. 289 КУпАП строк. У зв`язку з цим просить суд поновити строк на оскарження постанови.
З урахуванням наведеного, позивач вважає, що у його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, з одночасним закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2025 поновлено строк звернення до суду із позовом та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Від т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 надійшло пояснення по справі, у яких зазначив, позовну заяву ОСОБА_1 , вважає безпідставним та необґрунтованим за наступних підстав. 
У поясненнях зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 235 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_9 уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, у тому числі передбачені ст. 210-1 КУпАП.
Відповідач зазначає, що відповідно до абзацу другого ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані прибувати за викликом ІНФОРМАЦІЯ_9 для уточнення облікових даних, проходження медичного огляду та виконання інших обов`язків, визначених законодавством.
У поясненнях вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно з матеріалами справи, 05.06.2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З протоколу та долучених матеріалів, за твердженням відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився за повісткою відповідно до розпорядження № 9/1695 від 11.03.2025 року про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 18.03.2025 по 11.04.2025. У відповіді органу місцевого самоврядування зазначено, що за адресою проживання позивача будинок був зачинений, а у визначений період він до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, чим порушив вимоги абзацу другого ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідач зазначає, що до протоколу були долучені пояснення ОСОБА_1 , у яких він виклав причини своєї неявки, при цьому йому було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України щодо права не свідчити проти себе та близьких родичів.
У поясненнях також зазначено, що 11.06.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову № 1036, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Відповідач вказує, що під час розгляду справи були дотримані вимоги КУпАП, зокрема ст.ст. 245, 268 та 280 КУпАП, а постанова винесена з урахуванням усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. На думку відповідача, позивачем неправильно тлумачаться окремі норми законодавства щодо порядку ведення військового обліку та строків притягнення до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Позивач у судове засідання не з`явилися, однак подав до суду заяву згідно якої просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.
У судове засідання представник відповідача також не з`явився, однак у поясненні по справі просив розгляд справи слухати без їхньої участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано розпорядження № 9/1695 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 18 березня 2025 року по 11 квітня 2025 року з метою виконання обов`язків, передбачених законодавством про військовий облік та мобілізаційну підготовку.
У межах зазначеного періоду посадовими особами органів місцевого самоврядування здійснювалися заходи щодо оповіщення ОСОБА_1 . За результатами таких заходів у відповіді сільської ради № 492/16-01 від 09 квітня 2025 року зазначено, що за адресою проживання ОСОБА_1 будинок був зачинений.
У встановлений розпорядженням період з 18.03.2025 по 11.04.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув.
05 червня 2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неявкою за викликом ІНФОРМАЦІЯ_9.
11 червня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, виніс постанову № 1036, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Дана постанова була скерована в Калуський відділ ДВС в Калуському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання. 
Між сторонами виник спір з приводу правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно зі ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 235 КУпАП ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_9.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Як слідує з матеріалів справи, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін з 18.03.2025 по 11.04.2025.
Частиною 3 статті210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ІНФОРМАЦІЯ_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - ІНФОРМАЦІЯ_9).
Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ІНФОРМАЦІЯ_9, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_9 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_9, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до ІНФОРМАЦІЯ_9, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_9, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.п.1 п. 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_9 або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
З наданих суду доказів вбачається, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 у оскаржуваній постанові інкриміновано позивачу неявку за повісткою від 11.03.2025, яку було направлено розпорядженням 9/1695 від 11.03.2025 року про оповіщення та виклик військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку.
З матеріалів справи, зокрема з оскаржуваної постанови, вбачається, що виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 був здійснений шляхом направлення розпорядження Новицькій сільській раді 9/1695 від 11.03.2025 року, згідно якого за місцем проживання позивача ОСОБА_1 виклик не було здійснено у зв`язку із тим, що будинок за місцем реєстрації було зачинено.
Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 отримав повістку від про явку до ІНФОРМАЦІЯ_9 у термін з 18.03.2025 по 11.04.2025матеріали справи не містять.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.
Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.5 - 11, 73 - 77, 90, 241 - 246, 250, 286 КАС України, ст.ст.210-1, 235, 245 - 249, 251, 252, 254, 256, 258, 268, 276, 278 - 279, 283 - 289, 293 КУпАП, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, суд -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 1036 від 11 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення щодо зазначеної особи. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 02.01.2026.

Суддя: