РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 січня 2026 року 	м. Рівне	Справа №460/19951/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання протиправними рішення та відмови, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:
визнати протиправними рішення від 17.09.2025 за № 172850000921 та відмову в його перегляді від 23.10.2025 № 20129-19301/М-02/8-1700/25 в частині визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з протиправним незарахуванням до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду строкової військової служби - 02 роки 00 місяців 27 днів; половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (крім часу роботи на посаді судді 21 року 03 місяців 15 днів): строкову військову службу - 02 роки 00 місяців 27 днів; половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів, визначивши його в розмірі 66 відсотків грошового утримання судді;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу з 27.08.2025 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків грошового утримання судді.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ВРП від 26.08.2025 № 1785/0/15-25 позивача звільнено з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та визначено загальний стаж роботи судді, що дає право на відставку, - 28 років 3 місяці 12 днів, у який включений стаж згідно з довідкою Верховного Суду. Наказом голови Верховного Суду від 26.08.2025 № 4130/0/5-25 позивача відраховано зі штату Верховного Суду. 05.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою для призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надавши, зокрема, розрахунок Верховного Суду щодо стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 26.08.2025, який становить 28 років 03 місяці 12 днів, а саме: час роботи на посаді судді 21 рік 03 місяці 15 днів; строкова військова служба - 02 роки 00 місяців 27 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів. Рішенням органу ПФУ від 17.09.2025 № 172850000921 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 52% від заробітку з 27.08.2025. При визначенні розміру довічного грошового отримання ПФУ виходив виключно зі стажу роботи позивача на посаді судді, визначивши цей стаж у 21 рік 02 місяці 01 день. При цьому, всупереч нормам пенсійного законодавства, яке регламентує визначення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ГУ ПФУ в Рівненській області не враховано період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. У зв`язку з цим, 25.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 23.10.2025 № 20129-19301/М-02/8-1700/25 у задоволенні заяви позивача відмовлено. Покликаючись до положень абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, позивач зазначив, що на день призначення його суддею Костопільського районного суду Рівненської області у травні 2004 року діяв Закон України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакції від 21.04.2004 з відповідними змінами та доповненнями) та Указ Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (з липня 1995 року по березень 2008 року). Крім того, під час його роботи на посаді судді діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (з березня 2008 року по січень 2011 року). Указане законодавство встановлювало право судді на відставку та регламентувало питання обчислення стажу, який дає право на відставку, в тому числі період проходження строкової військової служби (02 роки 00 місяців 27 днів) та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (01 рік 11 місяців 00 днів). З урахуванням положень ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній з 05.08.2018) та ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-ХІІ позивач зазначив, що до його стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню період роботи в органах внутрішніх справ Управління МВС України в Рівненській області з 01.09.1987 до 17.07.2000 як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді - 3 роки 00 місяців 00 днів. Крім того, питання визначення стажу судді, який дає право на відставку, у тому числі періоди проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, було предметом ретельного вивчення ВРП при розгляді заяви позивача про звільнення з посади судді Верховного Суду у відставку, за результатами чого рішенням ВРП від 26.08.2025 № 1785/0/15-25 встановлено, що до стажу позивача, окрім стажу роботи на посаді судді (21 рік 3 місяці 15 днів) підлягають зарахуванню: строкова військова служба - 02 роки 00 місяців 27 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів. Таким чином, позивач вважає рішення органу Пенсійного фонду щодо незарахування до його стажу роботи на посаді судді вказаних періодів протиправним та таким, що порушує його гарантоване державою право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Ухвалою від 04.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву.
Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що ОСОБА_1 з 27.08.2025 відповідно до його заяви від 05.09.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів”. Згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. До періодів роботи на посаді судді було зараховано: з 01.06.2004 по 07.10.2013 - суддя Костопільського районного суду Рівненської області; з 08.10.2013 по 13.11.2017 - суддя Апеляційного суду Рівненської області; з 14.11.2017 по 26.08.2025 - суддя Верховного Суду в Касаційному кримінальному суді. Враховуючи наведені вище норми, органом Пенсійного фонду було правомірно призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді із розміру 52%, оскільки його стаж роботи на суддівських посадах становив 21 рік (50% + 1 х 2%). Відповідач зауважив, що оскільки ст. 137 Закону № 1402 не передбачено зарахування до суддівського стажу періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, то у ГУ ПФУ в Рівненській області відсутні підстави для зарахування позивачу цих періодів роботи до суддівського стажу. Дані періоди роботи зараховано до загального страхового стажу позивача який становить 47 років 3 місяці 26 днів. Вказав, що позивач самостійно визначив відсоток, з якого він би хотів, щоб йому було проведено призначення щомісячного довічного грошового утримання, чим перебрав на себе функції органу, що призначає дане утримання. Вважає, що оспорювані рішення прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
19.12.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав вимоги та доводи позовної заяви.
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
ОСОБА_1 Указом Президента України від 11.05.2004 № 514/2004 призначений на посаду судді Костопільського районного суду Рівненської області строком на п`ять років. 
Постановою Верховної Ради України від 11.06.2009 № 1513-VI ОСОБА_1 обраний на посаду судді цього ж суду безстроково. 
Постановою Верховної Ради України від 05.09.2013 № 453-VII ОСОБА_1 обраний на посаду судді Апеляційного суду Рівненської області. 
Указом Президента України від 10.11.2017 № 357/2017 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області, з 21.09.2018 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.08.2025 № 1785/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, визначено загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на звільнення у відставку - 28 років 3 місяці 12 днів, а саме:
- стаж роботи на посаді судді - 21 рік 3 місяці 15 днів; 
- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців;
- період проходження військової служби - 2 роки 0 місяців 27 днів; 
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки.
Вказані розміри стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на звільнення у відставку, відповідають стажу, відображеному у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, сформованому Верховним Судом станом на 26.08.2025 (вих.№229/0/11-25 від 27.08.2025).
26.08.2025 на підставі вказаного рішення Вищої ради правосуддя Верховним Судом видано наказ №4130/0/5-25 «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду».
05.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
До заяви позивач долучив, зокрема: рішення Вищої ради правосуддя від 26.08.2025 №1785/0/15-25; трудову книжку; диплом про вищу освіту за спеціальністю «Правознавство»; розрахунок Верховного Суду щодо стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 17.09.2025 № 172850000921 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 52% від заробітку з 27.08.2025, згідно з яким стаж роботи позивача на посаді судді складає 21 рік 2 місяці 26 днів. 
25.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій просив зарахувати до стажу його роботи на посаді судді, що дає право на звільнення у відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (крім часу роботи на посаді судді 21 рік 3 місяці 15 днів): період проходження військової служби - 2 роки 0 місяців 27 днів; половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки, визначивши його в розмірі 66% грошового утримання судді, а також провести перерахунок та виплату йому з 27.08.2025 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66% грошового утримання судді.
Листом від 23.10.2025 № 20129-19301/М-02/8-1700/25 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначило, що згідно з електронною справою страховий стаж позивача становить 47 років 4 місяці, стаж роботи на посаді судді, який дає право на щомісячне грошове утримання, - 21 рік 2 місяці 26 днів. До стажу роботи на посаді судді зараховано періоди роботи з 01.06.2004 по 26.08.2025 на посаді судді Костопільського районного суду Рівненської області, Апеляційного суду Рівненської області, Верховного Суду в Касаційному кримінальному суді. В електронній пенсійній справі наявна сканкопія диплома НОМЕР_1 про період навчання в Рязанській вищій школі МВС з 01.09.1983 по 30.07.1987. Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 , у період з 01.09.1983 по 17.07.2000 позивач служив в органах внутрішніх справ. Документи про підтвердження навчання на денній формі відсутні. До відома: відповідно до пункту 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для врахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Рязанській вищій школі МВС, періоду служби в органах внутрішніх справ до стажу роботи на посаді судді, з урахуванням тривалості якого визначається відсоток, на який додатково збільшується розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402. Враховуючи положення ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 та матеріали справи, щомісячне довічне грошове утримання встановлено у розмірі 52% (50% + 1 рік х 2%) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; розмір щомісячного довічного грошового утримання, визначений на підставі довідки Верховного Суду від 26.08.2025 № 40-ККС, з 27.08.2025 становить 195406,54 грн, в тому числі: 194698,24 грн - щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (374419,70 грн - розмір суддівської винагороди відповідно до довідки від 26.08.2025 № 40-ККС, х 52%) + 708,30 грн підвищення відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").
Вважаючи протиправними рішення органу Пенсійного фонду та відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, викладену в листі від 23.10.2025 № 20129-19301/М-02/8-1700/25, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи по суті цей публічно-правовий спір, суд враховує таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 №1402-VIII (далі – Закон №1402-VIII).
Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання (ч. 1).
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 2).
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3).
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 5).
Відповідно до пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ) та Указом Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону № 2862-ХІІ (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів"» від 24.02.1994 № 4015-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (яка була чинною на час обіймання позивачем посади судді та втратила чинність 20.03.2008) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.
Згідно з абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка була чинною одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Календарний період проходження позивачем строкової військової служби з 21.10.1980 по 18.11.1982, навчання за денною формою в Рязанській вищій школі МВС СРСР з 01.09.1983 по 30.06.1987 (спеціальність правознавство, кваліфікація юрист) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: військовим квитком від 20.10.1980 серії НОМЕР_3 , трудовою книжкою серії НОМЕР_4 (дата заповнення 16.08.1980), дипломом від 30.06.1987 серії НОМЕР_1 , послужним списком №Н-864909.
Вищевказані періоди проходження строкової військової служби та навчання (за денною формою) підтверджені в рішенні Вищої ради правосуддя від 26.07.2025 №1785/о/15-25, в розрахунку Верховного Суду від 27.08.2025 № 229/0/11-25 стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що всі обумовлені документи були наявними в розпорядженні пенсійного органу, однак безпідставно не враховані відповідачем під час обчислення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Таким чином, суд доходить висновку, що період проходження строкової військової служби із 21.10.1980 до 18.11.1982 (2 роки 0 місяців 27 днів) та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 11 місяців підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 18.02.2025 у справі № 580/11104/23.
Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка чинна з 05.08.2018) передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми дає підстави дійти висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесені зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.
Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, які є обов`язковими для врахування судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.
Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ (яка була чинною на час обрання позивача на посаду судді) на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вишу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
На день призначення на посаду судді Костопільського районного суду Рівненської області позивачу зараховано 3 роки стажу роботи в галузі права, який він здобув, працюючи в органах внутрішніх справ Управління МВС України в Рівненській області з 01.09.1987 до 17.07.2000. 
Отже, до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах судді судів України, відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII, підлягає також зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, що у випадку позивача складає 3 роки.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.04.2025 у справі № 160/9707/24 та від 28.04.2025 у справі № 420/10379/24.
З урахуванням зазначеного, стаж роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах судді судів України (21 рік 3 місяці 15 днів), становить 6 років 11 місяців 27 днів, у зв`язку із чим щомісячне довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, у відповідності до приписів ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, має бути визначене у розмірі 66% (50% за 20 років стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання + 16% за 8 років (1 рік х 2 %)) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, сформованому Верховним Судом станом на 26.08.2025 (вих.№229/0/11-25 від 27.08.2025).
Разом з тим, як встановлено судом, щомісячне довічне грошове утримання позивача відповідач обчислив у розмірі 52% суддівської винагороди.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання допустив протиправну поведінку щодо незарахування позивачу до його стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах судді судів України (21 рік 3 місяці 15 днів), спірних періодів (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців; період проходження військової служби - 2 роки 0 місяців 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки), що у загальному обсязі становить 28 років 3 місяці 12 днів.
Крім того, орган Пенсійного фонду протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі його заяви від 25.09.2025.
Під час обрання способу відновлення порушеного права суд виходить з принципу верховенства права як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та з принципу ефективності судового захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням порушених прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України (21 рік 3 місяці 15 днів), спірних періодів (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців; період проходження військової служби - 2 роки 0 місяців 27 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки), що у загальному обсязі становить 28 років 3 місяці 12 днів, та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 66 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, сформованому Верховним Судом станом на 26.08.2025 (вих.№229/0/11-25 від 27.08.2025).
При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.
Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує таке.
Відповідно до пункту 2, 3 Розділу І Порядку надання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09.02.2023 № 7-2 (далі Порядок), заява про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання подається до територіального органу Пенсійного фонду України суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.
Щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення/припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.
Суд встановив, що відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.08.2025 № 1785/0/15-25 та наказу Верховного Суду від 26.08.2025 №4130/0/5-25 «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Верховного Суду у відставку та виключено із штату цього суду з 26.08.2025, а звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбулося 05.09.2025.
Таким чином, наявні у матеріалах справи докази вказують на те, що із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач звернувся до пенсійного органу у межах межами тримісячного строку із дня звільнення судді з посади, у зв`язку із чим відповідно до п. 3 Порядку № 3-1 щомісячне довічне грошове утримання позивача має бути перераховане із 27.08.2025.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на проаналізоване правове регулювання та встановлені обставини, суд доходить висновку, що в межах спірних правовідносин відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування, отже позов слід задовольнити повністю.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а доказів понесення інших судових витрат матеріали судової справи не містять. Тому судові витрати відповідно до статті 139 КАС України не розподіляються. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.09.2025 за № 172850000921 та відмову в його перегляді, оформлену листом від 23.10.2025 № 20129-19301/М-02/8-1700/25, в частині визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання: періоду строкової військової служби - 02 роки 00 місяців 27 днів; половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (крім часу роботи на посаді судді 21 року 03 місяців 15 днів) періоди: строкової військової служби - 02 роки 00 місяців 27 днів; половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 01 рік 11 місяців 00 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 03 роки 00 місяців 00 днів, що у загальному обсязі становить 28 років 3 місяці 12 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків грошового утримання судді, починаючи з 27.08.2025, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Повний текст рішення складений 02 січня 2026 року.

Суддя       Н.О. Дорошенко