Рівненський апеляційний суд
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/22984/25
Провадження № 33/4815/226/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Бодрягова В.С.,
представника потерпілої – Слакви-Марчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бодрягова В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцяти) діб.
З матеріалів провадження вбачається, що 16.10.2025 року приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, махав руками та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю, розболілась голова, піднявся тиск та вона перебувала в стані тривоги та страху. Своїми діями, які виразились в повторному протягом року вчиненні порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Бодрягов В.С. просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, скасувати постанову суду від 21 листопада 2025 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що зазначені у протоколі обставини не доведені належними та допустимими доказами і не відповідають диспозиції ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не конкретизовано в чому саме полягало «насильство психологічного та економічного характеру» і яка шкода заподіяна, оскільки вміст наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди його матері не розкрито належним чином та не доведено «поза розумним сумнівом». Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним і допустимим доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву в суду. Також наголошує на відсутності у ОСОБА_1 коштів для сплати судового збору, який є непропорційно великим порівняно з доходом останнього, у зв`язку з чим він фактично позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення до суду.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Бодрягова В.С. на підтримання апеляційної скарги, думку представника потерпілої – адвоката Слакви-Марчук Н.В. про залишення постави місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, у ході судового розгляду ОСОБА_1 надав пояснення, що він не вчиняв домашнього насильства відносно своєї матері, а навпаки це ОСОБА_2 постійно провокує його на сварку. 
Представник потерпілої ОСОБА_2 – адвокат Слаква-Марчук Н.В. вказала, що ОСОБА_1 постійно здійснює відносно своєї матері насильство психологічного характеру, влаштовує сварки та скандали, нецензурно висловлюється на її адресу.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №754286 від 16 жовтня 2025 року вбачається, що 16.10.2025 року приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, кричав, махав руками та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю, розболілась голова, піднявся тиск та перебувала в стані тривоги та страху. 
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 про обставини вчинення домашнього насильства її сином ОСОБА_1 ..
Як убачається з матеріалів провадження та було встановлено під час апеляційного розгляду, конфлікт між ОСОБА_1 та його матір`ю відбувся у кімнаті квартири, в якій фактично проживає сам ОСОБА_1 .. Зазначена обставина свідчить про побутовий характер конфлікту між повнолітніми членами сім`ї, які спільно проживають, та сама по собі не може безумовно свідчити про вчинення саме домашнього насильства у розумінні ст.173-2 КУпАП без належного доведення всіх обов`язкових елементів складу правопорушення.
Окрім письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , матеріали справи не містять жодних об`єктивних доказів, які б підтверджували факт психологічного тиску, реальність погроз чи настання шкоди психічному здоров`ю потерпілої у значенні, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП. Дані про звернення потерпілої за медичною допомогою, висновки лікарів, психологів або інші докази, що свідчили б про спричинення шкоди її психічному здоров`ю, у матеріалах справи відсутні.
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до усталеної судової практики та положень ст.251 КУпАП, не може вважатися достатнім та самостійним доказом вини особи, якщо викладені в ньому відомості не підтверджені іншими належними та допустимими доказами. Формальне зазначення у протоколі про наявність психологічного насильства та його наслідків без їх конкретизації та належного доказового підтвердження не відповідає вимогам закону.
Також суд звертає увагу, що надані у справі висновок оцінки потреб сім`ї та форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства мають допоміжний, інформаційний характер і не є доказами фактичного вчинення конкретного адміністративного правопорушення у визначений час і за визначених обставин. Вони не підтверджують ні об`єктивну сторону правопорушення, ні вину ОСОБА_1 у його вчиненні.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до принципів адміністративного провадження та положень ст.62 Конституції України, підлягають тлумаченню на її користь.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бодрягова В.С. задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович