копія 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року Справа № 608/163/26
Номер провадження2-а/608/61/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді Коломієць Н. З. 
з участю секретаря Южди Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №4019 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2025 року та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про скасування постанови №4019 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2025 року та закриття провадження у справі. В позові вказав, що постановою №4019 від 06 листопада 2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень. 
Відповідно до даної постанови, 04 листопада 2025 року о 14 год 15 хв ОСОБА_1 був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу уточнення персональних даних. 
Під час звірки було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Відповідно до розпорядження №4/4330 від 04.08.2025, яке було надано голові Заліщицької міської ради для здійснення оповіщення військовозобов`язаних, ОСОБА_1 за вказаним розпорядженням у період з 08.08.2025 по 13.08.2025 о 09 годині не прибув. 
ОСОБА_1 зазначає, що оповіщення від голови Заліщицької міської ради не отримував та 04 листопада 2025 року, після доставки його працівниками поліції та звірки персональних даних, залишив приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом йому зателефонувала працівниця ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомила, що відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення, згідно якої на нього накладено штраф в розмір 17 000 гривень. Після сплати штрафу ОСОБА_1 було зобов`язано занести квитанцію в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Постанову про накладення штрафу ОСОБА_1 не отримував та йому не було відомо про її наявність. Тому позивач звернувся за юридичною допомогою до адвоката Рубаняк Т. Р. з метою з`ясування обставин накладення на нього штрафу та 05 січня 2026 року на її адвокатський запит було отримано копії супровідного листа про направлення ОСОБА_1 постанови за адресою його проживання, протоколу №504 про адміністративне правопорушення від 04.11.2025, постанови №4019 від 06.11.2025 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, конверту.
Оскільки, протокол про адміністративне правопорушення та постанова складалися за відсутності ОСОБА_1 та про їх наявність йому не було відомо, тому він пропустив строк звернення до суду з даним позовом, який просить поновити. 
Також ОСОБА_1 вказує на те, що є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Заліщики). Дані уточнено 25.09.2025 та отримав відстрочку до завершення мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що стверджується витягом з Резерв+. 07 серпня 2025 року він звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про оформлення відстрочки, яка була прийнята ІНФОРМАЦІЯ_2 за №4921/4 з позначкою «не порушник військового обліку». 
Таким чином, ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною через недотримання вимог чинного законодавства та недостатність доказів вчиненого правопорушення, оскільки, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, з наведених вище причин та постанову у справі про адміністративне правопорушення №4019 від 06.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП визнати протиправною та скасувати; закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідачем було подано відзив на позов, згідно з яким позов ОСОБА_1 не визнає. Розгляд справи про адміністративне правопорушення 04 листопада 2025 року проводився у присутності позивача, що стверджується його відмовою від пояснень та підписання протоколу у присутності двох свідків. 
Виходячи з наявних у відповідача даних, на ім`я голови Заліщицької міської ради направлялося розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.08.2025 № 1 про здійснення оповіщення військовозобов`язаних щодо необхідності прибуття в період з 08.08.2025 по 13.08.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення облікових даних та проходження медичного огляду. До розпорядження додавався список військовозобов`язаних, що мали бути оповіщені. Серед них зазначено і позивача. Як зазначено в листі Бедриківського старостинського округу Заліщицької міської ради від 05.08.2025 № 19-20/1/55, Бедриківський старостинський округ здійснив оповіщення військовозобов`язаних згідно наданого списку. Однак, позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 08.08.2025 по 13.08.2025. 
У Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів з`явилося повідомлення про порушення позивачем правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що і було встановлено під час звірки персональних даних. Дійсно, як вказує представник позивача, останній не вважався порушником правил військового обліку станом на 07.08.2025, оскільки крайня дата прибуття за викликом встановлена 13.08.2025. Саме з цього дня позивач вважається порушником.
З огляду на ці обставини відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 
Представником позивача подано відповідь на відзив, згідно з яким ОСОБА_1 було виконано свій обов`язок щодо уточнення даних 07.08.2025 та отримав статус «Не порушник ВО», тому постанова про накладення на нього штрафу безпідставна. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рубаняк Т. Р. в судове засідання не з`явилися. Адвокат Рубаняк Т. Р. подала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити у його відсутності, в задоволенні позову відмовити. 
Оскільки, всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України.
Розгляд справи проводиться за правилами письмового провадження, що передбачено ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши позовну заяву та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню з таких мотивів. 
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Судом встановлено, що постановою №4019 від 06 листопада 2026 року про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень. 
Відповідно до даної постанови, 04 листопада 2025 року о 14 год 15 хв ОСОБА_1 був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу уточнення персональних даних. 
Під час звірки було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Відповідно до розпорядження №4/4330 від 04.08.2025, яке було надано голові Заліщицької міської ради для здійснення оповіщення військовозобов`язаних, ОСОБА_1 за вказаним розпорядженням у період з 08.08.2025 по 13.08.2025 о 09 годині не прибув. 
З дослідженого судом витягу з Резерв+ встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Заліщики). Дата ВЛК - 14.10.2024. Дані уточнено 25.09.2025 та отримав відстрочку до завершення мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, 07 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 07.08.25 дана заява була зареєстрована уповноваженим органом за №4921/4. На даній заяві відповідальним працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблена відмітка «Не порушник ВО» (підпис). 
Таким чином, 07 серпня 2025 року відповідач перевірив дані позивача та за необхідності мав змогу уточнити його дані, однак працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було зазначено, що ОСОБА_1 не є порушником військового обліку.
Отже, в період з 08.08.2025 по 13.08.2025 о 09 годині позивачу не було необхідності з`являтися в ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення військово-облікових даних.
Також суд зазначає, що протокол №504 від 04 листопада 2025 року за вищевказане правопорушення, було складено у відсутності ОСОБА_1 та його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено оскаржувану постанову.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.   Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)). 
Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема, підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.
Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення, оскільки він не отримував жодного сповіщення про необхідність явки в ІНФОРМАЦІЯ_4 , отже ця обставина входить до предмету доказування.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, те, що відповідач доказів того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про необхідність явки для уточнення даних,суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
В позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідає нормам закону.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 210, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 122, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 4019 від 06 листопада 2025 року.
Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови №4019 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2025 року та закриття провадження у справі, задоволити.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 06 листопада 2025 року № 4019 про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження по справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом
Суддя: /підпис/
Рішення набрало законної сили «____» ______________________року.
Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/163/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області. 

Суддя: Н. З. Коломієць 

Копію рішення видано «_____»_______________року
Секретар: