ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4210/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
секретар Перетятько К.С.
за участі позивача ОСОБА_1 
представника позивачам Титаренко Г.С.
представника відповідача Панасенко І.Б. (у режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року (суддя Брегей Р.І) в справі № 340/4210/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 вересня 2025 року № 577602-2408-1128 про визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік в сумі 342705,38 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 16 вересня 2022 року, яким ОСОБА_2 визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік у сумі 342705,38 грн, в частині грошового зобов`язання у сумі 261089,63 грн.
Відмовлено у задоволенні позову в іншій частині вимог.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог з підстав неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Вказує, що згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданим ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 04.07.2022 №9359/295-22, НГО земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:10:061:0074 складає 11 423 512,53 грн. Саме на підставі цього витягу ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено розрахунок позивачу орендної плати за землю з фізичних осіб на 2022 рік та винесено податкове повідомлення-рішення від 16.09.2022 №577602-2408-1128 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 342 705,38 грн (11 423 512,53 (НГО) х 3%).
Вважає безпідставним врахування судом першої інстанції висновку експерта від 20.02.2025 №1627/24-27 в частині неможливості перевірити правильність розрахунку нормативної грошової оцінки станом на 01.01.2022 у зв`язку з відсутністю координат поворотних точок меж економіко-планувальних зон та оціночних районів, адже встановлення координат поворотних точок меж економіко-планувальних зон та оціночних районів є компетенцією Держгеокадастру.
Висновок експерта не є обов`язковим для суду і оцінюється ним в сукупності з іншими матеріалами справи, і не може бути беззаперечним доказом у даних спірних правовідносинах, а саме щодо обрахунку ГУ ДПС орендної плати на 2022 рік за земельну ділянку 2,4609 га (кадастровий номер 3510100000:10:061:0074) на підставі НГО на 2022 рік за даними витягу із технічної документації, отриманого від Держгеокадастру у законний спосіб. 
Висновок експерта жодним чином не підтверджує позицію позивача, не вносить чіткості в дану судову справу. 
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач та її представник в судовому засіданні просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, позивача, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2018 року міська рада м. Кропивницького (орендодавець) і ОСОБА_2 (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:10:061:0074 площею 2,4609 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Цільове призначення земельної ділянки – для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної й іншої промисловості.
Строк дії правочину – 25 років.
У положенні пункту 2.3 договору зазначено, що згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який надало Держгеокадастром, від 15 березня 2018 року №432 нормативна грошова оцінка становить 2473204,50 грн.
Положеннями пункту 4.2 правочину визначено, що річна орендна плата становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням цільового призначення і коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Річний платіж – 74196,14 грн.
ОСОБА_2 пояснила, що витяг отримано у Центрі надання адміністративних послуг Ради.
Центр повідомив, що не зберіг копії документів, які видав позивачці.
Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило, що упродовж 2018-2019 років видало ОСОБА_2 через центр витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки: №432 від 15 березня 2018 року на суму 4228685,05 грн; №5207 від 10 червня 2019 року на суму 5583348,98 грн; №5728 від 17 липня 2019 року на суму 2473204,50 грн.
16 вересня 2022 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, яким визначило позивачці грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік у сумі 342705,38 грн.
Обчислюючи грошове зобов`язання, податковий орган використав витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 04 липня 2022 року на суму 11423512,53 грн, який складено на вимогу ГУ ДПС на підставі технічної документації нормативної грошової оцінки земель м. Кропивницького на 2018 рік, яка затверджена рішенням Ради від 12 липня 2018 року №1750. 
Рішенням затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Кропивницький і з 01 січня 2019 року припинено чинність рішення Ради “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кіровограда” від 03 грудня 2009 року №2904. 
ОСОБА_2 оскаржила податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку. 
30 січня 2023 року Державна податкова служба України відмовила у задоволенні скарги.
Суд першої інстанції вважав, що обчислюючи плату за землю, ГУ ДПС має керуватися нормативною грошовою оцінкою землі на 2018 рік, яку узгодили сторони, уклавши договір оренди, яка складає у 2473204,50 грн, а для визначення нормативної грошової оцінки на 2022 рік враховують коефіцієнти індексації за 2018-2021 роки (1; 1; 1; 1,1), тобто нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2022 рік становить 2720524,95 (2473204,50 х 1 х 1 х 1 х 1,1) грн, річний платіж – 81615,75 (2720524,95 х 3%) грн. 
У зв`язку з цим суд першої інстанції зробив висновок про протиправність податкового повідомлення-рішення в частині визначення грошового зобов`язання у сумі 261089,63 (342705,38 - 81615,75) грн. 
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 як орендарем та Кропивницькою міською радою як орендодавцем 07 грудня 2018 року укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 3510100000:10:061:0074 площею 2,4609 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням - для розміщення і експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної й іншої промисловості.
Відповідно до пункту 2.3 договору згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 15 березня 2018 року №432 нормативна грошова оцінка становить 2 473 204,50 грн.
Згідно з пунктом 4.2 договору оренди річна орендна плата становить 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням цільового призначення і коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Річний платіж – 74196,14 грн.
ГУ ДПС 16 вересня 2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 577602-2408-1128, яким ОСОБА_2 визначено суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2022 рік в розмірі 342 705,38 грн.
Рішенням ДПС України від 30 січня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги позивача, податкове повідомлення-рішення залишено без змін.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є правомірність визначення позивачу податкового зобов`язання з орендної плати.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
У розумінні підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з підпунктом 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктом оподаткування орендною платою є земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
За приписами пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
За змістом підпункту 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів визначені статтями 285-287 Податкового кодексу України.
Абзацом першим пункту 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Згідно з підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Спірним в цій справі є питання правомірності застосування контролюючим органом нормативної грошової оцінки при визначенні суми податкового зобов`язання з орендної плати.
Відповідачем при визначенні податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2022 рік застосовано нормативну грошову оцінку станом на 2022 рік, зазначену у витязі з нормативної грошової оцінки ГУ Дежгеокадастру у Дніпропетровській області від 04 липня 2022 року №9359/295-22, яка становить 11 423 512,53 грн.
Позивач вважає, що ця нормативна грошова оцінка застосована контролюючим органом безпідставно, адже відсутні будь-які обставини, які призвели до збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Виходячи із змісту приведених норм ПК України, належним доказом нормативної грошової оцінки земельної ділянки є витяг з технічної документації про її нормативну грошову оцінку, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 
Контролюючий орган, визначаючи позивачу податкове зобов`язання, керувався даними, які містяться у витязі з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 04 липня 2022 року №9359/295-22, який не є належним доказом розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно із визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 11 грудня 2003 року №1378-IV «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-IV), нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до приписів статті 13 Закону №  1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок визначений статтею 18 Закону №  1378-IV, відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.
Статтею 23 Закону №  1378-IV передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VI) до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом (частина третя статті 26 Закону № 3613-VI).
Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 3613-VI відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI) передбачені підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, відповідно до частини другої якої відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель, зокрема, на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації; щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель, зокрема, на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051).
Згідно з пунктом 24 Порядку №1051 до Державного земельного кадастру вносяться відомості про земельні ділянки, в тому числі про нормативну грошову оцінку: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до підпункту 8 пункту 22 Порядку №1051, до якого відсилає пункт 24, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про землі у межах державного кордону, як відомості про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах) та за їх межами (у частині, що характеризують такі землі з урахуванням їх місцезнаходження):
відомості про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці: 
розподіл земель за економіко-планувальними зонами та оціночними одиницями (районами), а саме: код оціночної економіко-планувальної зони згідно з додатком 2, номер економіко-планувальної зони та оціночної одиниці (району); межі економіко-планувальних зон та оціночних одиниць (районів) з координатами їх поворотних точок; площа економіко-планувальних зон та оціночних одиниць (районів); значення зональних коефіцієнтів;
значення нормативної грошової оцінки земель у межах адміністративно-територіальної одиниці (середньої вартості одного кв. метра земель населеного пункту, одиниці площі земель за межами населеного пункту);
інформація про локальні фактори і зони їх дії (назви локальних факторів; межі зон дії локальних факторів (за видами) з координатами їх поворотних точок; значення коефіцієнта локального фактора в межах зони його дії);
інформація про ареали агровиробничих груп ґрунтів відповідно до підпункту 7 цього пункту;
інформація про бонітування ґрунтів відповідно до підпункту 9 цього пункту;
інформація про документи, на підставі яких встановлено нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці (назва, дата та номер рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, найменування органу, що його прийняв, дата проведення нормативної грошової оцінки земель та введення в дію зазначеного рішення), електронні копії таких документів.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства, суд зазначає, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, підставою внесення відомостей до Держгеокадастру про нормативну грошову оцінку земель є технічна документація, а технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, відповідно до вимог статті 23 Закону №1378-IV затверджується сільською, селищною, міською радою.
Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04 вересня 2020 року у справі №821/1887/16, від 01 червня 2022 року у справі №640/13150/19.
Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
У витязі від 04 липня 2022 року №9359/295-22, застосованому контролюючим органом при визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача для цілей визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2022 рік спірним податковим повідомленням-рішенням, відсутні будь-які дані стосовно земельної ділянки, що перебуває у оренді позивача, зокрема, відсутні розраховані у встановленому порядку показника (коефіцієнти), які визначені у технічній документації, що затверджені рішенням міської ради.
Відтак, застосований відповідачем витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не є належним доказом розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розумінні Закону № 1378-IV. 
Верховним Судом сформована усталена позиція, що до предмета доказування у податкових спорах, які стосуються належного до сплати розміру плати за землю у вигляді земельного податку чи орендної плати, належить достовірність інформації про НГО землі, що використана контролюючим органом. Зокрема, встановленню підлягають обставини того, чи змінювалась нормативна грошова оцінка земельної ділянки у спірному періоді (в тому числі, і будь-які множники у її формулі).
Відповідачем в порушення вимог частини другої статті 77 КАС України не доведено факт зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що перебуває у оренді позивача, а у разі зміни, за рахунок яких множників у її формулі, а застосований відповідачем витяг з нормативної грошової оцінки не містить будь-яких множників у формулі, які б вказували на збільшення нормативної грошової оцінки.
Суд відхиляє доводи апелянта про правомірність визначення позивачу податкового зобов`язання з орендної плати із застосування витягу від 04 липня 2022 року №9359/295-22 з підстав, наведених вище.
Посилання апелянта на помилковість застосування судом першої інстанції висновку експерта від 20.02.2025 року №1627/24-27 також не спростовують правильності вирішення судом першої інстанції справи.
Статтею 108 КАС України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Судом першої інстанції оцінено висновок експерта із дотриманням вимог статті 108 КАС України, адже судом першої інстанції надана оцінка такому висновку разом із іншими доказами.
Відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати з проведення експертизи входять до складу судових витрат, та про стягнення таких судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в справі №340/4210/23 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в справі №340/4210/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 14 січня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко