ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/396/26 Справа № 208/38/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кот Євген Олександрович, 
на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року, - 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
04.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. 
В якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 311 000,00 грн. (триста десять тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4938,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу 10 500,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від суми 311000,00 грн. (триста десять тисяч гривень 00 копійок) у розмірі 28 015,56 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять гривень 56 копійок) гривень, відповідно до ст. 625 ЦК України.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість до встановленого індексу інфляції за прострочення зобов`язання у розмірі 140 181,71 (сто сорок тисяч сто вісімдесят одна гривня 81 копійка) відповідно до ст. 625 ЦК України.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15701,04 (п`ятнадцять тисяч сімсот одна 04 копійки).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 311 000 (триста десять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 4 938 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять вісім грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 10 500 (десять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від суми 311000,00 грн. у розмірі 28 015,56 (двадцять вісім тисяч п`ятнадцять грн. 56 коп., відповідно до ст. 625 ЦК України.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість до встановленого індексу інфляції за прострочення зобов`язання у розмірі 140 181,71 (сто сорок тисяч сто вісімдесят одна) грн. 81 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15 469 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.
В іншій частини позовних вимог, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
20.06.2025 рокувід  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кот Євген Олександровичнадійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що як на момент укладання договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, які в подальшому були витребувані у позивача, так і на сьогоднішній день, договори є дійсними, підстава набуття позивачем вказаних приміщень наявна. Вважає, що сам по собі факт витребування майна від позивача не може бути підставою для стягнення з відповідача майна без достатньої правової підстави в порядку визначеному Главою 83 Цивільного кодексу України зокрема статтею 1212.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача інфляційні витрати та три проценти річних за прострочення грошового зобов`язання, а нарахована сума необґрунтована та не доведена.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
24.10.2025 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Галенка І.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, в задоволенні апеляційної скарги  ОСОБА_2 відмовити, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року залишити без змін.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.165-169).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позивач здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1287 (а.с.8-9).
Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 181000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .
Водночас з підписанням вищезазначеного договору купівлі-продажу, 09 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений другий договір купівлі-продажу, де покупець ОСОБА_1 здійснила купівлю нежитлового приміщення у ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вищезазначений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою Світланою Германівною, актовий запис 1288 (а.с.10-11).
Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 перерахувала на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який належить продавцеві, а саме відповідачу ОСОБА_3 , грошові кошти у розмірі 130000,00 гривень та відповідно до умов цього ж пункту договору, підписання вищезазначеного договору свідчить про повний розрахунок з продавцем (відповідачем) ОСОБА_2 .
Відповідно до вищезазначеного позивачем ОСОБА_1 за приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , було сплачено відповідачу грошових коштів на загальну суму 311000,00 гривень.
Як встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 січня 2021 позовні вимоги у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, задоволено.
В резолютивній частині вищезазначеного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, визначено «Витребувати у ОСОБА_1 нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 . Поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 ».
Вищезазначене рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, набрало законної сили 18.01.2021 року (а.с.13-19).
Відповідно до акту державного виконавця від 01 листопада 2022 року про передачу нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , боржникам передано ключі від приміщень стягувачу, у сторін відсутні претензії щодо проведення виконавчих дій (а.с. 20).
Постановою державного виконавця Заводського ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Матюхіною І. С. від 01.11.2022 р. закінчено виконавче провадження про витребування у ОСОБА_1 нерухомого майна, розташоване за адесою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 21).
Також в добровільному порядку позивачем ОСОБА_1 було сплачено відповідно до квитанції № 20306854668__1666869185554 від 27.10.2022 року виконавчий збір у розмірі 15701,04 гривень з комісією 232,04 гривень на загальну суму 15 469 грн.(а.с. 22).
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення безпідставно отриманих коштів не виконав, докази зворотного у матеріалах справи відсутні.
Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а безпідставно набуті грошові кошти підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України.
Щодо стягнення неустойки суд зазначив наступне.
Позивач просить стягнути 3% річних від суми 311 000,00 грн.
З огляду на викладене суд вважає цілком правомірною вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від прострочення суми.
З дати укладання договору купівлі продажу, а саме з 27.12.2019 р. по дату подання позовної заяви 27.12.2022 р. минуло 1096 днів. 28 015,56=311000*3%/100*1096/365.
Крім того, відповідачу необхідно сплатити індекс інфляції що складає 140181,71 грн. з урахуванням строків позовної давності відповідно до вимог ст. 257 ЦК України.
Матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.
В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки договірні або деліктні відносини між сторонами відсутні.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми в розмірі 494 898,31 грн. підлягає стягненню з відповідача з яких: 311000,00 грн. безпідставно отриманих коштів за два договори купівлі продажу; 28 015,56 грн. 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; 140181,71 грн. встановлений індекс інфляції за прострочення зобов`язання.
Також позивач просив стягнути з відповідача виконавчий збір за виконання рішення суду № 208/2405/15 у сумі 15 701,04 грн. до суми якого водить і комісія банку в розмірі 232,04 грн.
Однак, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказана банківська установа відповідачем була обрана самостійно та комісія послуг банку не відноситься до судових витрат.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Доводи апеляційної скарги спростовуються рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 січня 2021 року у справі № 208/2405/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна Кам`янської міської ради, про витребування нерухомого майна та скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили 18.01.2021 року (а.с.13-19).
А тому суд першої інстанції дійшов вірного висовку про те, що безпідставно набуті грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України.
Крім того, вимоги щодо стягнення 3% річних та заборгованості до встановленого індексу інфляції за прострочення зобов`язання є цілком правомірними. 

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кот Євген Олександрович залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення виготовлено 13.01.2026 року.

Судді: