ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року   Справа № 902/12/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 
за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився 
відповідача-1: Ільницький В.І. (в режимі відеоконференції) 
відповідача-2: Северин С.Л. (в режимі відеоконференції)
відповідача-3: представник не з`явився
прокурор Казнодій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях 
на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 23.09.2025, повне рішення складено 06.10.2025 
у справі № 902/12/25 
за позовом виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ
до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича, смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області
до відповідача-2 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця
до відповідача-3 Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей", смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області
про визнання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 221-НМ від 18.01.2022, недійсним та зобов`язання повернути нерухоме майно 

В січні 2025 року виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" з такими вимогами:
- визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 221-НМ від 18.01.2022, об`єктом оренди за яким є нежитлові вбудовані приміщення № 22 (площею 54,3 м2), № 25 (площею 9,3 м2), частина приміщення № 23 (площею 2,9 м2), загальною площею 66,5 м2, на 1-му поверсі двоповерхового громадсько-побутового корпусу (літера "Г"), розміщені за адресою: вул. Чабанюка, буд. 7, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область;
- зобов`язати Фізичну особу-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича повернути Державному навчальному закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" за актом приймання-передачі нежитлові приміщення /т. 1 а.с.1-27/.
Господарський суд Вінницької області рішенням від 23.09.2025 у справі № 902/12/25, серед іншого, ухвалив:
1. Позов у справі № 902/12/25 задовольнити.
2. Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2211-НМ від 18.01.2022, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Фізичною особою-підприємцем Снігуром Вячеславом Михайловичем, предметом якого є державне нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення № 22 (54,3 м2), № 25 (9,3 м2), частина № 23 (2,9 м2), загальною площею 66,5 м2, на 1-му поверсі 2-поверхового громадсько-побутового корпусу (літ.Г), за адресою: вул. Чабанюка, буд. 7, смт Крижопіль, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24600.
3. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича повернути Державному навчальному закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" державне нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення № 22 (54,3 м2), № 25 (9,3 м2), частина № 23 (2,9 м2), загальною площею 66,5 м2, на 1-му поверсі 2-поверхового громадсько-побутового корпусу (літ.Г), за адресою: вул. Чабанюка, буд. 7, смт Крижопіль, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 24600.
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича на користь Вінницької обласної прокуратури 2 018,67 грн витрат зі сплати судового збору.
5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях на користь Вінницької обласної прокуратури 2 018,67 грн витрат зі сплати судового збору.
6. Стягнути з Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" на користь Вінницької обласної прокуратури 2 018,66 грн витрат зі сплати судового збору /т. 2 а.с. 125-133/.
Відповідач-2 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити /т. 2 а.с. 135-140/.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:
- фізична особа-підприємець Снігур В.М. отримав усі необхідні узгодження для укладення договору оренди та належним чином виконував умови договору;
- визначенням можливості користування державним нерухомим майном, саме з метою розміщення майстерні по різці скла, є погодження (дозвіл) Міністерства освіти і науки України, як уповноваженого органу управління на укладення договору оренди державного майна;
- спірне приміщення більше п`яти років взагалі не використовувалось навчальним закладом, на балансі якого воно перебуває, та, відповідно, вказаний заклад вимушений був утримувати весь цей час вказане приміщення за рахунок державного бюджету України;
- інформація щодо порушення умов договору оренди державного нерухомого майна № 2211-НМ від 18.01.2022 та неналежного його використання у Міністерства відсутня, у зв`язку з чим Міністерство не ініціювало питання щодо припинення договору;
- Міністерство, як уповноважений орган управління державним майном, жодним чином не зверталось до органів прокуратури за захистом його інтересів чи інтересів держави;
- суд першої інстанції при розгляді даного питання необ`єктивно та упереджено зробив висновки щодо потреби представництва прокуратурою інтересів Міністерства, оскільки, порушення "інтересів держави" є оціночним поняттям, де у кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство;
- у даному випадку прокуратура визначила представництво інтересів держави з порушенням законодавства, оскільки державний орган, в інтересах якого подано позов, не вбачав будь-яких порушень Закону і не уповноважував прокуратуру на здійснення функції захисту його інтересів;
- суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо обґрунтувань, в чому саме відбулося чи могло відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави і у чому полягає порушення цих інтересів та необхідність їх захисту;
- суд першої інстанції, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення посилається на те, що постанови Кабінету Міністрів України № 796 від 27.08.2010 та № 483 від 03.06.2020 мають підзаконний характер і можуть застосовуватися лише в контексті відповідності нормам Закону України "Про освіту", який має вищу юридичну силу, тобто за умови дотримання імперативних вимог частини 4 статті 80 цього Закону щодо заборони використання об`єктів освіти і науки не за цільовим (освітнім) призначенням;
- однак, якщо навіть не брати до уваги наведені вище доводи Регіонального відділення, рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/12/25 від 23 вересня 2025 року, в той час як з 28.08.2025 набули чинності зміни, внесені до законодавчої бази Законом України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" № 4196-ІХ від 09.01.2025, а саме: підпункт 38) пункту 6 статті. 17 "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону: "38) у статті 80 Закону України "Про освіту" частину четверту доповнено абзацом такого змісту: "Надання в оренду об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, та які відповідно до абзацу першого цієї частини можуть надаватися орендарями державного і комунального майна з використанням майна, що належить закладу освіти, здійснюється за цільовим призначенням, визначеним Кабінетом Міністрів України";
- тобто з урахуванням внесених змін наведені нижче підзаконні акти Кабінету Міністрів України можуть застосовуватись в контексті відповідності норм ЗУ "Про освіту" на момент розгляду справи в частині оренди державного нерухомого майна, що належить Міністерству освіти і науки України, а саме: Підпунктом 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" від 27.08.2010 за № 796 передбачено надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у закладі освіти як одна із видів оплатних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності;
- також абз.10 п.29 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оренди державного та комунального майна" від 03.06.2020 за № 483 визначено, що обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально-культурного призначення (майна закладів культури, об`єктів спортивної інфраструктури) не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 м2) або п`яти років (для об`єктів площею, що становить 500 і більше м2), за умови, що це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів;
За наведених обставин скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25 повністю і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 23.10.2025, для розгляду справи № 902/12/25 визначено колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.В., Юрчук М.І.
Листом № 902/12/25/5597/25 від 23.10.2025 матеріали справи витребувано у Господарського суду Вінницької області.
04.11.2025 до суду надійшли матеріали справи № 902/12/25.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду (Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.В., Юрчук М.І.) від 07.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "10" грудня 2025 р. о 12:00 год. /т. 2 а.с. 165-166/.
11.11.2025 (вх. № 8842/25) від Міністерства освіти і науки України надійшли додаткові пояснення, в яких просить доводи апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях оцінити критично, а також просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника Міністерства освіти і науки України /т. 2 а.с. 170-171/.
21.11.2025 (вх. № 9130/25) від Вінницької обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25 - без змін /т. 2 а.с 180-196/.
Ухвалою суду від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання (вх.№ 5223/25) Регіонального відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про участь в судовому засіданні 10.12.2025 о 12:00 год. у справі № 902/12/25 в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Вінницької області або Вінницького міського суду Вінницької області /т. 2 а.с. 235/.
У зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Юрчука М.І. у період з 04.12.2025 по 26.12.2025 включно, проведено його заміну у судовій справі № 902/12/25, протокол від 08.12.2025, яким визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: Крейбух О.Г. головуючий суддя, Миханюк М.В., Тимошенко О.М.
Ухвалою суду від 08.12.2025 прийнято справу № 902/12/25 до свого провадження у новому складі суду /т. 2 а.с. 250/.
08.12.2025 (вх. № 9554/25) від представника ФОП Снігура В.М. - Ільницького В.І. надійшла заява, в якій просить суд про допустити його до участі в справі в якості представника ФОП Снігура В.М. на стадії апеляційного розгляду, надати йому допуск до ознайомлення з матеріалами справи (зокрема, й апеляційною скаргою) шляхом під`єднання його електронного кабінету в системі "Електронний суд" до зазначеної справи, поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та перенести розгляд справи /т. 2 а.с. 242/243/.
Ухвалою суду від 10.12.2025 розгляд справи відкладено на 08.01.2026 о 09:30 год. /т. 2 а.с. 255/.
Ухвалою суду від 23.12.2025 задоволено заяву (вх.№ 5539/25) представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /т. 3 а.с. 20/.
Ухвалою суду від 06.01.2026 задоволено заяву (вх.№ 26/26) представника Фізичної особи-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В судове засідання 08.01.2026 з`явились представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, представник ФОП Снігура В.М. та прокурор, Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей" не забезпечив явку повноважних представників, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідки про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що ухвалами суду від 07.11.2025, від 10.12.2025 явка представників сторін в судові засідання 10.12.2025 та 08.01.2026 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей", смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, оскільки його не явка не перешкоджає перегляду справи.
В судовому засіданні 08.01.2026 представник ФОП Снігура В.М. заявив усне клопотання про витребування реєстраційної справи щодо нерухомого майна, що належить до державної власності та знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, оскільки дослідження реєстраційної справи на спірний об`єкт безпосередньо впливає як на встановлення правосуб`єктності учасників справи, так і на правильне і об`єктивне вирішення спору по суті.
Розглянувши усне клопотання представника ФОП Снігура В.М. про витребування реєстраційної справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.05.2019, власником комплексу будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, є держава в особі Міністерства освіти і науки України /т. 1 а.с. 58-59/.
Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України № 253 від 25.02.2019 за Державним навчальним закладом "Крижопільський професійний будівельний ліцей" закріплено на праві оперативного управління нерухоме державне майно, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7 /т. 1 а.с. 235-236/.
Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України № 852 від 13.06.2024, з метою впорядкування обліку об`єктів державної власності, внесено зміни до наказу № 253 від 25.02.2019 та викладено в новій редакції додаток до наказу № 253 від 25.02.2019.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності балансоутримувачем державного майна, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, є Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей", суб`єктом управління, який здійснює управління майном є Міністерство освіти і науки України /т. 1 а.с. 241/.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 02.04.2025 за номером 420874746, власником комплексу будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, є держава в особі Міністерства освіти і науки України, правом оперативного управління комплексом будівель і споруд наділений Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей" /т. 1 а.с. 244-246/.
З вищевикладеного вбачається, що з 2019 року власник комплексу будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, - держава в особі Міністерства освіти і науки України не змінювався, а Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей" наділений правом оперативного управління комплексом будівель і споруд, що знаходяться за вказаною адресою.
Враховуючи, що Тульчинською окружною прокуратурою позов у справі № 902/12/25 заявлений в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, тобто в особі власника держаного майна, предметом спору є визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2211-НМ від 18.01.2022 та повернення майна за актом приймання-передачі, колегія суддів вважає, що дослідження реєстраційної справи на спірний об`єкт, у цьому випадку жодним чином не впливає як на встановлення правосуб`єктності учасників справи, так і на правильне і об`єктивне вирішення спору по суті. 
За наведених обставин, усне клопотання представника ФОП Снігура В.М. про витребування реєстраційної справи щодо нерухомого майна, що належить до державної власності та знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт Крижопіль, вул. Чабанюка, буд. 7, задоволенню не підлягає.
В судовому засіданні 08.01.2026 представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, представник ФОП Снігура В.М. просив апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях задоволити, рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Прокурор надав заперечення щодо апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, представника ФОП Снігура В.М. та прокурора, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Міністерство освіти і науки України є засновником Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" (далі - ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей"). Основним видом діяльності цього закладу освіти є 85.32 професійно-технічна освіта.
Згідно з Реєстром суб`єктів освітньої діяльності ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, форма власності - державна.
Пунктом 1 розділу 1 Статуту ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1108 від 14.08.2019 (далі - Статут) визначено, що заклад підпорядкований Міністерству освіти і науки України.
Відповідно до 1.1 Розділу 1 Статуту ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", є підпорядкованим Міністерству освіти і науки державним закладом другого (базового) рівня професійно-технічної освіти, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття робітничих кваліфікацій та професійної середньої освіти.
Відповідно до п. 6.1 Розділу 6 Статуту професійний ліцей належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, місцевого органу управління освітою відповідно до повноважень, визначених нормативно-правовими актами.
Згідно з п. 7.9 Розділу 7 Статуту, майно професійного ліцею, у тому числі: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, гуртожиток, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інші об`єкти є об`єктами державної власності, що закріплюються за професійним ліцеєм на праві оперативного управління.
Функції управління майном, яке закріплюється за професійним ліцеєм, здійснює Міністерство освіти і науки України.
Відповідно до п.1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого пдщостановою КМУ № 630 від 16.10.2014, МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Міністерство освіти і науки України є засновником Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей", що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п. 7.11 Розділу 7 Статуту професійний ліцей несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна.
Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", з метою забезпечення його статутної діяльності засновником закріплюється на основі права оперативного управління споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, навчальні і навчально-виробничі судна, транспортні засоби та інше майно.
Майно закріплюється за ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", на праві господарського відання/оперативного управління і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди МОН та загальних зборів працівників ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", крім випадків, передбачених законодавством.
Отже ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", є закладом професійно-технічної освіти державної форми власності, підпорядкований Міністерству освіти і науки України, за яким на праві оперативного управління закріплюються будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації обладнання, транспортні засоби та інше майно, з метою забезпечення статутної діяльності закладу.
Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей" звернувся з листом від 17.05.2021 за № 125 до Департаменту гуманітарної політики Вінницької облдержадміністрації про клопотання перед Міністерством освіти і науки України про укладення договору оренди державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 66,5 м2, розміщених за адресою: вул. Чабанюка, 7, смт. Крижопіль, для розміщення майстерні по різці скла /т.1 а.с. 88/.
Вказане нерухоме майно закріплене за навчальним закладом на праві оперативного управління згідно з наказом Міністерства освіти і науки України № 253 від 25.02.2019 /т.1 а.с. 60/.
Департамент гуманітарної політики Вінницької облдержадміністрації звернувся з листом від 02.06.2021 за № 01-20-01/955 до Міністерства освіти і науки України про надання погодження на укладення договору оренди державного нерухомого майна, яке перебуває на балансі ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей" /т. 1 а.с. 87/.
Згідно з листом за № 1/11-6052 від 16.08.2021 Міністерство освіти і науки України надало згоду на передачу частини нежитлового приміщення 1-го поверху громадсько-побутового корпусу № 7 площею 66,5 м2 в оренду з метою розміщення майстерні по різці скла /т. 1 а.с. 89/.
18.01.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області (надалі - орендодавець, відповідач-2) та Фізичною особою - підприємцем Снігуром Вячеславом Михайловичем (надалі - орендар, відповідач-1) укладено договір оренди нерухомого майна № 2211-НМ за адресою: вул. Чабанюка, 7, смт. Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, яке перебуває на балансі ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей", що належить до державної власності (далі - договір оренди).
Відповідно до п. 4.1 змінюваних умов договору оренди, об`єктом оренди є нежитлові вбудовані приміщення № 22, № 25, № 23 загальною площею 66,5 м2 на 1 першому поверсі двоповерхового громадсько-побутового корпусу (літ. Г), розташовані за адресою вул. Чабанюка, 7, смт Крижопіль Тульчинський район Вінницька область.
Відповідно до п. 6.1 змінюваних умов договору оренди, орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення визначеного у п. 7.1 умов.
Майно, що перебуває в оренді, може бути використано за будь-яким цільовим призначенням як виключення, передбачене абз. 10 п. 29 Порядку (п. 7.1 змінюваних умов договору оренди).
Пунктом 9.1 змінюваних умов договору оренди встановлено місячну орендну плату, яка визначена за результатами проведення аукціону, складає 2 758,00 грн, без податку на додану вартість.
Співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору становить балансоутримувачу 30 % суми орендної плати, 70 % державному бюджету суми орендної плати (п. 16 змінюваних умов договору оренди).
Пунктом 12.1 змінюваних умов договору оренди встановлено строк договору, який становить 5 років з дати набрання чинності цим договором.
Згідно з пп. 12.6.7 п. 12.6 незмінюваних умов договору оренди, договір припиняється на вимогу будь-якої із сторін цього договору, за рішенням суду з підстав передбачених законодавством /т. 1 а.с. 67-78/.
Відповідно до акту приймання-передачі орендованого нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.01.2022, державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей", в особі директора Бурдейного В.М., передав Фізичній особі-підприємцю Снігуру Вячеславу Михайловичу зазначену вище частину нежитлового приміщення. Вказаний акт підписано орендарем та балансоутримувачем - директором навчального закладу /т. 1 а.с. 79-80/.
Враховуючи, що визначена договором діяльність орендаря не може вважатись використанням об`єкта оренди за освітнім призначенням та не пов`язана із наданням послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а також враховуючи, що Міністерство освіти і науки України, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вживало дій, спрямованих на захист інтересів держави щодо визнання договору оренди № 2211-НМ від 18.01.2022 недійсним та повернення об`єкта оренди, виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до Господарського суду Вінницької області із даним позовом.
23.09.2025 Господарським судом Вінницької області за наслідками розгляду позову виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області постановлено оскаржуване рішення у справі № 902/12/25, яким позов задоволено /т. 2 а.с. 125-133/.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.
Щодо підстав звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
Системне тлумачення положень ч. 3-5 ст. 53 ГПК України і ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Разом із тим у розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Перший - "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежним чином.
"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом із тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19).
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Суд зобов`язаний дослідити, чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:
"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що прокурор визначив Міністерство освіти і науки України у якості органу, який мав здійснювати захист інтересів держави з огляду на те, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності здійснюється уповноваженими органами влади з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності, поміж інших, є міністерства (далі уповноважені органи управління) та Фонд державного майна України.
У відповідності до п. 32 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об`єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі та організовують контроль за використанням орендованого державного майна.
Згідно з ч. 1-3 ст. 69 Закону України "Про освіту" державний нагляд (контроль) у сфері освіти здійснюється з метою реалізації єдиної державної політики в цій сфері та спрямований на забезпечення інтересів суспільства щодо належної якості освіти та освітньої діяльності.
Державний нагляд (контроль) у сфері освіти здійснюється центральним органом виконавчої влади із забезпечення якості освіти та його територіальними органами. Центральний орган виконавчої влади із забезпечення якості освіти та його територіальні органи діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630, Міністерство освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
За змістом підпункту 89 пункту 4 Положення Міністерство здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
З викладених правових положень слідує, що Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади та у нього наявні правомочності на управління об`єктами державної власності, які належать до сфери його управління.
У даному випадку спірне майно належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України, а тому Міністерство повноважне представляти інтереси держави у спірних правовідносинах як державний орган та може бути позивачем у суді у випадку, коли це необхідно для реалізації відповідних повноважень задля забезпечення виконання функцій держави.
З матеріалів справи вбачається, що Тульчинською окружною прокуратурою 07.11.2024 за № 02.55/1-1127 вих-24 на адресу Міністерства освіти і науки України скеровано запит про надання інформації щодо законності укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 2211-НМ від 18.01.2022, чи вбачає Міністерство порушення вимог чинного законодавства при використанні спірного приміщення не за цільовим призначенням, чи вживало Міністерство або має намір вживати заходів на їх усунення, якщо ні - вказати причини /т. 1 а.с. 81-83/.
Листом за № 1/21131-24 від 13.11.2024 Міністерство повідомило окружну прокуратуру про те, що не вбачає підстав для визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2211-НМ від 18.01.2022 недійсним, разом з тим, у разі виявлення ознак можливого вчинення протиправних дій посадовими особами, Міністерство просить вжити заходів спрямованих на захист інтересів держави та недопущення втрати державного майна.
За наведених обставин, оскільки власником спірного нерухомого майна є держава, а уповноваженим органом управління державним майном - Міністерство освіти і науки України, яке знаючи про порушення інтересів держави, та маючи відповідні повноваження для їх захисту, не вчинило належних дій щодо захисту інтересів держави, колегія суддів вважає, що Тульчинська окружна прокуратура Вінницької області, дотримавшись вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно звернулась до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України.
Отже доводи апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях з приводу того, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про дотримання прокурором порядку звернення до суду в інтересах держави, спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Щодо доводів скаржника про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Судом встановлено, що 18.01.2022 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, як орендодавцем, та Фізичною особою - підприємцем Снігуром Вячеславом Михайловичем, як орендарем, укладено оспорюваний прокурором у цій справі договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2211-НМ від 18.01.2022 за адресою: вул.Чабанюка, 7, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, яке перебуває на балансі державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" (далі - договір оренди).
Згідно з п. 7.1 змінюваних умов договору майно може бути використано за будь-яким цільовим призначенням, як виключення передбачене абз. 10 п. 29 Порядку.
Відповідно до п. 6.1 незмінюваних умов договору оренди, орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення визначеного у п. 7.1 умов.
Будь-які інші відомості про те, за яким саме цільовим призначенням використовуватимуться ФОП Снігуром В.М. орендовані приміщення договір оренди № 2211-НМ від 18.01.2022 не містить.
Тобто з урахуванням умов договору оренди № 2211-НМ від 18.01.2022, майно навчального закладу передано в оренду Фізичній особі-підприємцю Снігуру Вячеславу Михайловичу, що проводить підприємницьку діяльність. 
Видами діяльності фізичної особи-підприємця Снігура Вячеслава Михайловича, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: "47.19 -"Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний)"; 68.20 - "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна"; 43.39 - "Інші роботи із завершення будівництва"; 41.20 - "Будівництво житлових і нежитлових будівель"; 43.32 - "Установлення столярних виробів"; 22.23 - "Виробництво будівельних виробів із пластмас", тобто орендар не провадить навчальної та/або освітньої діяльності та не надає освітні послуги. 
Також відсутні відомості в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності про здійснення ФОП Снігуром В.М. освітньої діяльності.
Разом з тим представник ФОП Снігура В.М. посилається на те, що ФОП Снігур В.М. на виконання усних домовленостей між ним та директором ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей" постійно надавав контрольований доступ викладачам та учням ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей" до орендованих приміщень (приміщення майстерні) для набуття навичок з різки та обробки скла, тобто вчиняв дії, пов`язані з освітнім процесом.
Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання доступу викладачам та учням ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей" до орендованих приміщень (наприклад договір співпраці, договір про спільну діяльність пов`язану з освітнім процесом, тощо), а також докази, які підтверджують фактичне використання викладачами та учнями ДНЗ "Крижопільський професійний будівельний ліцей" орендованих приміщень.
Крім того, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ФОП Снігура В.М. відсутні такі види економічної діяльності як: 85.59 -"Інші види освіти, не включені до інших угруповань" (н.в.і.у.) і охоплює освітню діяльність, що не прив`язана до певних рівнів, як-от курси з іноземних мов, комп`ютерну грамотність, професійне підвищення кваліфікації, релігійне навчання та додаткові навчальні центри. Це широкий код для тренінгів, репетиторства та неформальної освіти, який часто використовують для онлайн-курсів та тренінгів, що не є класичною середньою чи вищою освітою; 85.60 - "Допоміжна діяльність у сфері освіти", тощо.
Тобто Фізична особа - підприємець Снігур Вячеслав Михайлович не належить до суб`єктів освітньої діяльності, а його діяльність не спрямована на організацію забезпечення та реалізацію освітнього процесу, оскільки державне нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 66,5 м2, розміщені за адресою: вул.Чабанюка, буд. 7, смт Крижопіль, що перебуває на балансі ліцею, передано в оренду з метою здійснення підприємницької діяльності, що не пов`язано ні з навчальним процесом, ні із забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 204 ЦК України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
За змістом ст. 1 Закону України "Про освіту" заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність. Освітній процес - система науково-методичних і педагогічних заходів, спрямованих на розвиток особистості шляхом формування та застосування її компетентностей. Освітня діяльність - діяльність суб`єкта освітньої діяльності, спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу у формальній та/або неформальній освіті. Освітня послуга - комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про професійну (професійну-технічну) освіту" професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про освіту" унормовано, що метою професійної (професійно-технічної) освіти є формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності і перспектив кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 49 Закону України "Про професійну (професійну-технічну) освіту" засновник закріплює за закладами професійної (професійно-технічної) освіти державної або комунальної форми власності та установами професійної (професійно-технічної) освіти об`єкти права власності, які належать засновнику на праві власності або орендовані ним у інших власників. Заклади освіти та установи професійної (професійно-технічної) освіти несуть відповідальність перед засновником за збереження та використання за призначенням закріпленого за ними майна. Контроль за використанням цього майна здійснюється засновником.
Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Як передбачено ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту", об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто пов`язаність з навчально-виховним (освітнім) процесом мети такого використання (в тому числі, на умовах оренди).
З наведеного вбачається, що майно закладу освіти, до якого відноситься Державний навчальний заклад "Крижопільський професійний будівельний ліцей", повинно використовуватися лише та виключно для забезпечення освітнього процесу та здійснення освітньої діяльності відповідним суб`єктом освітньої діяльності.
Заперечуючи проти позову, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях посилається на абз. 10 п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020, відповідно до якого обмеження щодо використання майна закладів охорони здоров`я, освіти, соціально-культурного призначення (майна закладів культури, об`єктів спортивної інфраструктури) не поширюються на оренду будівель, споруд, окремих приміщень та їх частин, іншого нерухомого майна, що перебуває в аварійному стані або не використовується у діяльності таких закладів та об`єктів протягом трьох років (для об`єктів площею менш як 500 м2) або п`яти років (для об`єктів площею, що становить 500 і більше кв. м), за умови, що це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі або об`єкті, крім закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та паралімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальних (лікувально-фізкультурних) і лікувально-профілактичних закладів.
З урахуванням наведеного, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях зазначає, що передане в оренду нерухоме майно не використовувалося балонсоутримувачем протягом останніх 5 років, у зв`язку з чим передбачені ст. 80 Закону України "Про освіту" обмеження не застосовувались.
Поряд з цим, як правильно зазначено місцевим господарським судом, положення Порядку не можуть змінювати імперативних приписів ст. 80 Закону України "Про освіту". 
Вказаний Порядок прийнято на виконання ч. 2 ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" з метою конкретизації самої процедури передання майна в оренду, а тому зміна підходів оренди майна закладів освіти має здійснюватися у спосіб внесення змін до відповідного закону, а не у спосіб прийняття зазначеного Порядку.
Саме закон є основним джерелом права. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
У випадку суперечності норм підзаконного акту (Порядку) нормам Закону України "Про освіту" слід застосовувати норми вказаного закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин того, що передача в оренду нерухомого майна, яке перебуває в оперативному управлінні Державного навчального закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей", не погіршила соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у такому закладі, тоді як перебування спірних приміщень у користуванні ФОП Снігура В.М. з 18.01.2022 свідчить лише про те, що ці приміщення не могли використовуватися закладом освіти за призначенням.
У розумінні ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" сутність господарської діяльності відповідного суб`єкта має полягати у наданні послуг освітнього характеру, при цьому жодних умов щодо можливостей використання орендованого майна для навчально-виховного процесу, вільного доступу студентів чи викладачів до орендованого майна спірний договір не містить.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачено лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. 
При цьому, саме по собі невикористання навчальним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю.
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
У розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 913/204/18).
При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи ст. 3, 15 та 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.
Враховуючи наведені вище обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що при укладенні спірного договору оренди сторонами не було дотримано імперативних вимог ст. 80 Закону України "Про освіту", а тому передача майна закладу освіти в оренду на умовах такого договору не відповідає вимогам нормативно-правових актів та меті здійснення освітнього процесу.
Отже, прокурором доведено порушення вимог законодавства під час укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 221-НМ від 18.01.2022, а також порушення інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України, що в силу положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання обґрунтованим позову прокурора в частині визнання недійсним вищезазначеного договору.
З огляду на встановлені судом обставини у справі, суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про обгрунтованість вимог прокурора про зобов`язання ФОП Снігура В.М. повернути Державному навчальному закладу "Крижопільський професійний будівельний ліцей" за актом приймання-передавання нерухомого майна нежитлові вбудовані приміщення № 22 (площею 54,3 м2), № 25 (площею 9,3 м2), частина приміщення № 23 (площею 2,9 м2), загальною площею 66,5 м2, на 1-му поверсі двоповерхового громадсько-побутового корпусу (літера "Г"), розміщені за адресою: вул. Чабанюка, буд. 7, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область.
Колегія суддів вважає посилання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, викладені в апеляційній скарзі, такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом першої інстанції обставин.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 23.09.2025 у справі № 902/12/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях - без задоволення.
На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційних скарг покладається на скаржників.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Вінницької області від 23 вересня 2025 року у справі № 902/12/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу № 902/12/25 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повну постанову складено "13" січня 2026 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Тимошенко О.М.