Справа № 694/2500/25 
провадження № 2/694/501/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М., 
представника позивача - адвоката Терещенка Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої входило будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , а також речі індивідуального вжитку.
Єдиним спадкоємцем першої черги за законом відповідно до Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року був її син - батько позивача ОСОБА_2 , який у встановлений законом шестимісячний строк фактично прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК УРСР вступив в управління спадковим майном, а саме: проживав у будинку, користувався ним, утримував і ремонтував його, обробляв земельну ділянку та розпоряджався речами домашнього вжитку. В нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно ОСОБА_2 не звертався, вважаючи це непотрібним, оскільки фактично володів і користувався цим майном.
Після смерті батька позивача ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач прийняв спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Однак, під час оформлення спадкових прав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посилаючись на необхідність встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 , що підтверджується постановою №2168 від 16.06.2025 року.
Таким чином, для реалізації права позивача на спадкування після смерті батька, а також для подальшого оформлення права власності на спадкове майно, необхідно в судовому порядку встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 . Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 не має, відмови від спадщини ОСОБА_2 не подавав.
Ухвалою суду від 22.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду від 22.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. Вирішено питання про виклик свідків та витребування у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. належним чином завіреної копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

10.11.2025 року від приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Побіянської Н.Б. надійшла копія спадкової справи № 133/2025, відкритої після смерті ОСОБА_3 . Також нотаріус повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита Звенигородською державною нотаріальною конторою.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано у Звенигородської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка надійшла до суду 16.12.2025 року.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Терещенко Р.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що батько позивача ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , однак не оформив своїх спадкових прав. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не може оформити свої спадкові права на домоволодіння, що фактично належало його батьку. Також представник повідомив, що у спадкодавця ОСОБА_2 є ще один син, однак він відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 
Представник відповідача виконавчого комітету Багачевської міської ради в судове засідання не з`явився. Звернулись до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Також зазначили, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. 
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 20.07.1970 року (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого повторно Звенигородським районним бюро ЗАГС, його батьками були « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » (а.с. 8).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Юрківським сел. ЗАГС 04.05.1973 року (а.с. 6А). 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на праві власності згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 15.01.1974 року виконавчим комітетом Юрківської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення виконавчого комітету та зареєстрованого в Уманьському міжрайонному бюро технічної інвентаризації (а.с.12). 
Відповідно до інформації про зареєстроване право власності від 09.06.2025 року №595, яка була видана позивачу ОСОБА_1 , станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 зареєстровано у КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_8 на праві особистої власності (а.с.13). 
Відповідно до технічного паспорту, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , до складу вищевказаного будинку входить: житловий будинок Б1, ганок б2, літня кухня В, сарай Г, сарай Д, погріб Е (а.с.14-15). 
Згідно з довідкою Юрківського старостинського округу від 21.01.2026 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 надана для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 та за його заявою було відкрито спадкову справу № 133/2025.
Постановою приватного нотаріуса від 16.06.2025 р. № 2168/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ,

оскільки він не входив в коло спадкоємців на день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_4 та відсутні документи, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. Крім того, заявником не подано документів, як б підтверджували прийняття спадщини в межах строків, встановлених ст. 1270 Цивільного кодексу України (а.с. 22).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Звенигородського району складено відповідний актовий запис №15 (а.с.7).
Із довідки Юрківського старостинського округу Багачевської міської ради № 113/19-05 від 17.06.2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.10-11). 
Відповідно до акту депутата Ступника О.В. від 17.06.2025 року громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав після смерті його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в АДРЕСА_2 ) з червня 1973 року по 1974 рік, зареєстрований був за адресою по АДРЕСА_1 (а.с.11). 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що ОСОБА_11 проживала в будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком та сином ОСОБА_2 . Коли син виріс, то він почав будувати собі будинок поряд, але продовжував жити з матір`ю ОСОБА_3 . В 1973 році ОСОБА_3 померла та її син ОСОБА_2 прийняв спадщину, оскільки продовжив користуватися будинком, робив у ньому ремонт та обробляв город біля будинку.
Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає неподалік позивача ОСОБА_1 з 1982 року. Їй відомо, що батько позивача ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , оскільки користувався її будинком та іншим спадковим майном. Інших спадкоємців у неї не було.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що є рідним братом позивача. Будинок по АДРЕСА_1 належав їхній бабі ОСОБА_14 та після її смерті фактично перейшов у спадок їхньому батькові ОСОБА_2 , однак спадкові права батько не оформив. Свідок не заперечує проти оформлення позивачем спадкових права на домоволодіння по АДРЕСА_1 , оскільки позивач там постійно проживав. Він дійсно відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 
Позивач ОСОБА_1 вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 та за його заявою відкрито спадкову справу № 438/2017. 
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом № 868 та № 869 від 08.07.2022 року, виданих державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори, у порядку заміщення Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 , 1927 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з урахуванням частки, від якої відмовився син померлого ОСОБА_13 . До складу спадщини входить житловий будинок АДРЕСА_4 , з господарськими будівлями (сараї, літня кухня, вбиральня, огорожа, ворота, водоколонка) та земельна ділянка площею 0,1836 га, кадастровий номер 7121289400:01:001:0361 (а.с.9).
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), що був чинними на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Стаття 548 ЦК УРСР перебачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши надані позивачем докази з точки зору їх належності та допустимості, а також їх достовірності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема користування належними їй житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , є доведеним.
Суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , вчасно прийняв спадщину, оскільки одразу після смерті матері заволодів та став користуватися спадковим майном, однак за життя не оформив своїх спадкових прав, оскільки ЦК УРСР не встановлював такого обов`язку щодо нерухомого майна. 
Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , однак не може отримати у власність спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю документів, як б підтверджували фактичне прийняття спадщини спадкодавцем ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне задовольнити позов та захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказане спадкове майно ОСОБА_2 .
Крім того, суд враховує повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судового збору, а тому судові витрати суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.ст. 529, 548, 539 ЦК УРСР 1963 року, ст..ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
Позов  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Багачевської міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та складається із житлового будинку Б1, ганку б2, літньої кухні В, сараю Г, сараю Д, погреба Е. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , тел. НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: Виконавчий комітет Багачевської міської ради Черкаської області, місцезнаходження: 20250, Черкаська область, м. Багачеве, проспект Дружби, 8, код ЄДРПОУ 04060832.

Суддя    Т.М. Кравченко