Справа № 750/16523/25
Провадження № 2/750/840/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Слісаря А.В.,
за участю секретаря Примак Т.В.,
представника позивача та представника відповідача,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування,
третя особа – приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Максак Ірина Миколаївна 

в с т а н о в и в:

у грудні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. 
Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить 4/9 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований батьками позивача в 1990 році, що підтверджується технічним паспортом. На підставі рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова № 69 від 12 березня 1990 року було виділено земельну ділянку батьку позивачки – ОСОБА_3 , 600 кв.м. з ділянки по АДРЕСА_2 по письмовій згоді ОСОБА_4 для будівництва 1-квартирного житлового будинку. Батьки позивачки перебували у шлюбі з 13.01.1990 року та у цей період побудували житловий будинок, на частину якого позивачка просить визнати право власності. Батько позивачки після розірвання шлюбу з матір`ю позивачки, оформив за собою право власності на 5/9 частин спірного будинку та у подальшому відчужив цю частину будинку. Спадкодавець за життя не узаконила право власності на належні їй 4/9 частини спірного будинку. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказану частину будинку, однак нотаріус відмовив їй у цьому, оскільки не було надано правовстановлюючий документ, а тому позивач просить визнати за нею право власності на 4/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері – ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
22 грудня 2025 року від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи після померлої ОСОБА_2 
29 грудня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов у якому він просить прийняти рішення в межах чинного законодавства за наявними документами. Вказує, що житловий будинок, на частину якого позивач просить визнати право власності, споруджений батьком позивачки на спеціально відведеній йому земельній ділянці, а тому відсутній факт самочинного будівництва. Будівництво будинку завершено у 1990 році та на цей час не було законодавчої вимоги прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та єдиним документом, який засвідчував факт існування об`єктів нерухомості є технічний паспорт. Вирішальним у даній справі буде встановлення факту набуття спадкодавцем за життя власності на 4/9 частини будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 07 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримали та просили задовольнити з підстав наведених у позові. Повідомила, що земельна ділянка виділялася батькам позивачки за рахунок огороду, яким користувалася бабуся позивачки. 
Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. 
Третя особа – Чернігівського міського нотаріального округу Максак Ірина Миколаївна у судове засідання не прибула, направила заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи. 
Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 13 січня 1990 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 та після одруження прізвище дружини стало ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.13).
Від вказаного шлюбу народилася позивачка ОСОБА_7 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.14, 17).
Згідно рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова № 69 від 12 березня 1990 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку, склад сім`ї 2 чоловіка, 600 кв.м. з ділянки по АДРЕСА_2 по письмовій згоді з ОСОБА_4 для будівництва 1-квартирного житлового будинку та присвоїти почтову адресу АДРЕСА_2 (а.с.20).
Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виготовленого станом на 06.03.2025 року за вказаною адресою розташовані наступні будівлі: А-1 житловий будинок, А1-1, а-1 прибудови, а – ганок. Рік спорудження 1990(а.с.21-29).
Отже, вказаний будинок побудований під час шлюбу батьків позивачки, а тому вони були його власниками.
19 червня 2002 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на 5/9 частини будинку по АДРЕСА_1 (а.с.47) та відчужив цю частину на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2002 року(а.с.48).
Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виготовленого станом на 06.03.2025 року та висновку про вартість майна, вбачається, що після поділу вказаного будинку та відчуження своєї частини ОСОБА_3 , померлій ОСОБА_9 фактично залишилася частина будинку, яка складається з: тамбур 2,3 кв.м., кухня 6,8 кв.м., коридор 4,6 кв.м., житлова кімната 17,7 кв.м., житлова кімната 11,5 кв.м. Рік спорудження 1990(а.с.21-29).
Шлюб між батьками позивачки був розірваний 11.09.2002 року, про що зроблений актовий запис про розірвання шлюбу № 969, що підтверджується листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові від 30.01.2026 року.
18 жовтня 2002 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінили прізвище на ОСОБА_12 (а.с.15), а 08 липня 2016 року цей шлюб був розірваний(а.с.16). 
З інформаційної довідки від 20.10.2023 року виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 31.12.2012 року не зареєстровано право власності ОСОБА_10 у будинку АДРЕСА_1 (а.с.50).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2025, вбачається про відсутність запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_13 у будинку АДРЕСА_1 (а.с.79).
Отже, ОСОБА_13 за життя не зареєструвалазсобою право власності на частину будинку АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Максак Ірина Миколаївна відмовила спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на 4/9 частки у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 у зв`язку з неподанням нею документів, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на зазначену частку у праві власності на житловий будинок та наявна відсутність реєстрації права власності на зазначений будинок спадкодавцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(а.с.19). 
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з частинами 2, 3, статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди побудовані до 1992 року регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, при вирішенні даної справи слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, тобто, у даному випадку, на 1990 рік
Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18).
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Отже, побудований ОСОБА_3 у шлюбі з ОСОБА_13 житловий будинок АДРЕСА_1 не є самочинним будівництвом, оскільки побудований на відведеній земельній ділянці для будівництва житлового будинку та його існування засвідчено технічним паспортом, однак, за життя ОСОБА_13 не здійснила реєстрацію права власності на належну їй частину у вказаному будинку.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12). 
Спадкоємцем за законом після померлої є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується вище наведеними копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб та копіями матеріалів спадкової справи (а.с. 63-83), яка звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Максак Ірина Миколаївна із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 4/9 частки у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину житлового будинку у зв`язку з неподанням нею документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначену частку у праві власності на житловий будинок та наявна відсутність реєстрації права власності на зазначений будинок спадкодавцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(а.с.19). 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно прийняла спадщину після померлої матері, яка за життя мала у власності вище вказану частину житлового будинку, однак хоча за життя спадкодавця було завершено будівництво спірного будинку, але вона не зареєструвала його у встановленому порядку та не отримала на нього правовстановлюючих документів, тому позов необхідно задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 , право власності на 4/9 частки у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , до якої входить: тамбур 2,3 кв.м., кухня 6,8 кв.м., коридор 4,6 кв.м., житлова кімната 17,7 кв.м., житлова кімната 11,5 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, ідентифікаційний код 34339125), третя особа – приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Максак Ірина Миколаївна (вул. Магістратська, 11, м. Чернігів) про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 4/9 частки у праві власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    А.В. СЛІСАР