Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/3100/24

02 лютого 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районнй суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.Р.
представника позивача: Матвійчука М.З.
представника відповідача ОСОБА_1 адвоката: Дутчака В.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
АТ ОТП Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,.
В обґрунтування позову посилається на те, що 10.01.2022 р. між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2038734843 на підставі якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його на умовах передбачених Кредитним договором.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредит видається у розмірі 272 800,00 грн. на загальні споживчі цілі та 8 184,00 грн. на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту. Загальний розмір кредиту становить: 280 984,00 грн. На виконання умов кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р., АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю,.кошти надав, що підтверджується меморіальним ордером №11720945 від 10.01.2022 р. та квитанцією №376Т00ZLO від 10.01.2022 р.
Відповідно до п. 1.1, Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 10.01.2024 р. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 19,99 % річних.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит безготівково, шляхом перерахування Банком кредитних копітів на поточний рахунок Продавця, зменшених на утриману Банком Комісійну винагороду за видачу Кредиту (якщо суму Комісійної винагороди за видачу Кредиту включено до суми Кредиту), а також на оплату Додаткових послуг Банку, страхової премії Страхової премії, якщо вищезазначені суми включені до суми Кредиту та з подальшим перерахуванням цих сум за Цільовим використанням Кредиту згідно із дорученням Позичальника.
Відповідно до п. 2.5.1. Кредитного договору, частина Кредиту та нараховані проценти сплачуються Позичальником одночасно, щомісячно, у розмірі та строки, визначенні у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Рахунок погашення Боргових зобов`язань, будь - яким доступним Позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи, в Операційний час для сплати Боргових зобов`язань.
Відповідно до п. 2.6.1. Кредитного договору, за порушення (виконання та/або неналежне виконання) Боргових зобов`язань в обумовлені Кредитним договором та Правилами кредитування строки, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 150 гривень за кожний випадок порушення (невиконання та/або неналежне виконання) Боргових зобов`язань, але не частіше ніж 1 раз за календарний місяць.
Правилами кредитування/Договору та Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та які розміщені на Офіційному сайті Банку, Позичальник/Клієнт ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати. Послуги Банку, пов`язані із виданою Кредиту, Позичальник/Клієнт отримав у повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу наданих Банком послуг та оплати Комісійної винагороди за видачу Кредиту (за наявності) у Позичальника/Клієнта відсутні.
Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору 2038734843 від ОСОБА_1 Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту - 24 місяців, загальна вартість кредиту - 343 112,73 грн., щомісячний платіж Позичальника становить 14 297,00 гри., крім останнього 14 281,73 грн.
Щодо солідарної відповідальності другого з подружжя
Між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву на отримання кредиту /опиту вальний лист, в якій зазначено інформацію про сімейний стан, а саме зазначено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 .
Факт наявності зареєстрованого шлюбу також підтверджується свідоцтвом про шлюб, де зазначено що 25.11.2013 р., було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Таким чином, станом на дату укладання Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Станом на дату подачі позовної заяви про стягнення заборгованості відсутні відомості про розірвання шлюбу.
Відповідно до п. 1 Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. кредит видано на загальні споживчі цілі. Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом в договорі підтвердив, що діє зі згоди своєї дружніш. Отже, кошти були використані в інтересах сім`ї для задоволення спільних побутових потреб.
Отже, враховуючи умови Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. та наявної судової практики, можна дійти висновку, що ОСОБА_2 має солідарно відповідати перед Банком за порушення зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №2038734843 від 10.01.2022 р.
На виконання умов вищевказаного Кредитного договору та Правил кредитування, Банк свої зобов`язання щодо надання відповідних сум кредиту виконав повністю.
Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує.
Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору станом на 01.11.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 273 373,77 грн., що складається із:заборгованості за тілом кредиту - 193 615,31 грн.;заборгованості за відсотками - 79 758,46 грн.
Відповідно до п. 1 Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. кредит видано на загальні споживчі цілі. Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом в договорі підтвердив, що діє зі згоди своєї дружини. Отже, кошти були використані в інтересах сім`ї для задоволення спільних побутових потреб.
Отже, враховуючи умови Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. можна дійти висновку, що ОСОБА_2 має солідарно відповідати перед Банком за порушення зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №2038734843 від 10.01.2022 р.
Відзив від відповідача ОСОБА_1 не поступав.
Короткий зміст відзиву відповідача ОСОБА_2 . 
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Василенець М.С. керуючись ст. 178 ЦПК України подала відзив з викладенням правової позиції стосовно предмету позову. Зазначила що ОСОБА_2 не укладала з ОСОБА_1 та позивачем договору, яким би був передбачений солідарний обов`язок по зобов`язанням за кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022р. Передбачена законом умова неподільності предмета зобов`язання також відсутня. Позивач посилається на те, що станом на дату укладання кредитного договору відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі та відповідач ОСОБА_1 надав Банку письмове підтвердження, що діє зі згоди своєї дружини/чоловіка.
Разом з тим, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р. кредит видано на споживчі цілі. Зазначаємо, що по-перше в жодному з наданих АТ «ОТП Банк» документів ознак підпису ОСОБА_2 не вбачається, тобто умови кредитного договору з ОСОБА_2 не узгоджувалися, зобов`язання з повернення кредитних коштів у неї не виникало та договір поруки до кредитного договору № 2038734843 від 10.01.2022 не надано.
У тексті кредитного договору відсутній пункт яким передбачено згоди дружини на отримання кредиту та виникнення солідарного обов`язку з виконання зобов`язання. Також позивачем не надано доказів того, що «кошти були використані в інтересах сім`ї для задоволення спільних побутових потреб». Згідно ч. 3 ст. 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї , то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були отримані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
З аналізу частини 4 статті 65 СК України слідує, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до норм сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. 
Разом з тим з кредитного договору № 2038734843 від 10.01.2022 р. вбачається, що він не укладений в інтересах сім`ї, позивачем не надано доказів використання отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів в інтересах сім`ї. Крім того, відсутнє підтвердження факту спільного проживання подружжя, ведення спільного господарства та розподілу сімейного бюджету. Також матеріали справи не містять належного доказу того, що ОСОБА_2 надавала дозвіл ОСОБА_1 на укладення кредитного договору та взагалі була обізнана про його наявність.
Враховуючи надані заперечення вважають, що позивач не довів правової підстави для задоволення вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором №2038734843 від 10.01.2022. Тому просять відмовити в повному обсязі в частині задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022р
Стислий виклад позиції сторін:
Представник позивача в судове засідання підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022 станом на 01.11.2024року у розмірі 273373грн 77 коп. ,що складається із заборгованості за тілом кредиту – 193 615грн 31 коп; заборгованість за відсотками в сумі 79758грн 46 коп., а також судові витрати в сумі 4100грн.61коп. .
Представник Відповідача ОСОБА_1 адвокат Дутчак В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач. Зазначив, що відповідач підтверджує факт підписання договору, однак заперечує факт передачі коштів. Стверджує про шахрайські дії банка, внаслідок чого він не отримав автомобіль на які брав кредитні кошти. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і імсце слухання справи повідомлений належним чином, правом на відзив не скористався. 
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Василенець М.С. подала до суду відзив на позов. Відповідно якого позовні вимоги не визнає заперечує обставини на які посилається позивач, підтримала заперечення на позов викладені у відзиві. Просила відмовити у повному обсязі в частині задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022р
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.01.2025по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24.02.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначеного справу до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою суду від 11.09.2025р.клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвокатат Дутчак ВМ. від 22.05.2025 за його клопотанням залишено без розгляду клопотання.
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Судом встановлено, що 10.01.2022 р. між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2038734843, на підставі якого Банк надав позичальнику кредит, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі у розмірі 272 800,00 грн. на загальні споживчі цілі та 8 184,00 грн. на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту. Загальний розмір кредиту становить: 280 984,00 грн. . 
На виконання умов кредитного договору №2038734843 від 10.01.2022 р., АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальним ордером №11720945 від 10.01.2022 р. та квитанцією №376Т00ZLO від 10.01.2022 р.
Відповідно до п. 1.1, Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 10.01.2024 р. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів. Строк кредиту 24 місяці.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році.
Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 19,99 % річних.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів.
Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору 2038734843 від ОСОБА_1 Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту - 24 місяців, загальна вартість кредиту - 343 112,73 грн., щомісячний платіж Позичальника становить 14 297,00 гри., крім останнього 14 281,73 грн.
Позичальник повинен повернути Банку суму Кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором не пізніше 10.01.2024 
Відповідно до Кредитного договору заява-анкета про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» від 10.01.2022 є невід`ємною частиною Договору, Тарифів Банку та Правил кредитування/Договору, які розміщені на Офіційному сайті Банку.
Шляхом підписанням заяви-анкети відповідач підтвердива, що він особисто отримала свій примірник заяви-анкети, Договору, Тарифів Банку. З умовами Договору, Тарифами Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлена, приймає та погоджується з їх положеннями.
Також ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту від 10.01.2022р., в якому вказані істотні умови кредитного договору цільовим призначенням якого є споживчі цілі, було погоджено Графік платежів та розрахунків загальної вартості.
Крім ОСОБА_3 було підписано Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит безготівково, шляхом перерахування Банком кредитних копітів на поточний рахунок Продавця, зменшених на утриману Банком Комісійну винагороду за видачу Кредиту (якщо суму Комісійної винагороди за видачу Кредиту включено до суми Кредиту), а також на оплату Додаткових послуг Банку, страхової премії Страхової премії, якщо вищезазначені суми включені до суми Кредиту та з подальшим перерахуванням цих сум за Цільовим використанням Кредиту згідно із дорученням Позичальника.
Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_1 , частково погашено тіло кредиту в розмірі 87368,69грн та відсотки по кредиту в розмірі 27404,41грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2038734843 від 01.11.2024року заборгованості виданої АТ «ОТП Банк» вих. № 32-2-3-013-01-0/332від 15 серпня 2022 року, ОСОБА_1 було погашено заборгованість за тілом кредиту 16 758,74 та відсотків за користування кредитом 19 241,26.
Отже, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту.
Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору станом на 01.11.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 273 373,77 грн. що складається із:
Заборгованості за тілом кредиту - 193 615,31 грн.;
Заборгованості за відсотками - 79 758,46 грн.
11.11.2024 на адресу ОСОБА_1 позивачем була направлена вимога про дострокове стягнення заборгованості, яка 04.12.2024року була повернута відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с. 36).
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Ураховуючи те, що банком надано до суду належні та допустимі докази на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, суд дійшов висновку про наявність між сторонами договірних відносин та доведеність позивачем заявлених позовних вимог є правильним, оскільки з доданих до позовної заяви матеріалів чітко прослідковується наступні дії сторін: укладення між сторонами анкети-заяви, отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем до позовної заяви було долучено Правила кредитування (Публічні) в редакції яка діє з 05.11.2021 року. А також до матеріалів справи було долучено: кредитний договір № 2038734843; паспорт споживчого кредиту (інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит); графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист.
Дослідивши долучені позивачем докази, суд дійшов до висновку, що усі істотні умови договору між сторонами були погоджені, а відповідно сторони уклали кредитний договір.
Доводи преставника відповідача ОСОБА_1 про те, що відповідач не отримував кошти спростовуються дослідженими меморіальним ордером №11720945 від 10.01.2022 р. та квитанцією №376Т00ZLO від 10.01.2022 р.,про видачі відповідної суми кредиту виконано повністю,.
Судом встановлено, що відповідно до виписки з особового рахунку відповідач ОСОБА_1 , частково погашено тіло кредиту в розмірі 87368,69грн та відсотки по кредиту в розмірі 27404,41грн.
Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2038734843 від 01.11.2024року у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору станом на 01.11.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 273 373,77 грн. що складається із:Заборгованості за тілом кредиту - 193 615,31 грн.;заборгованості за відсотками - 79 758,46 грн.
Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 .
Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Дутчака В.М. про те, що кошти надані ОСОБА_1 в кредит в сумі 280 984,00грн перераховані банком ОТПБанк на рахунок ТОВ « Везем Шипіпінг» за придбання легкового авто б/у марки BMV,.який так і не був поставлений ОСОБА_1 і в цьому фактично вбачав шахрайські дії банку, то суд виходить з наступного: 
Відповідно до умов кредитного договору № 2038734843 від 10 січня 2022 року було обумовлено договір забезпечення (договір поруки) з ТОВ «Везем Шипінг», та договір застави транспортного засобу,якщо вони передбачені у п.п.1.1. кредитного договору. Які не були належним чином оформлені.
Так, за змістом п. 1.1 кредитного договору від 10.01.2022року договорами забезпечення за кредитом є Договір поруки з ТОВ «Везем Шиппінг» та Договір застави транспортного засобу (а.с.10). При цьому реквізитів вказаних договір забезпечення (дата, номер, тощо) кредитний договір не містить.
Положеннями ст. 533 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що у позивача та відповідача виникли кредитні правовідносини. Доказів про те, що на забезпечення виконання зобов`язань між сторонами та ТОВ «Везем Шиппінг» було укладено договори поруки та застави транспортного засобу матеріали справи не містять. Крім того, наявність або відсутність договорів забезпечення не впливає на обов`язок позичальника з повернення кредитних коштів.
Доводи представника відповідача ОСОБА_1 , що відповдача ОСОБА_1 було введено в оману позивачем та ТОВ «Везем Шиппінг» належними та допустимими доказами не підтверджені. Посилання відповідача на те, що основний договір купівлі-продажу автомобіля з ТОВ «Везем Шиппінг» до цього часу укладено не було, не впливає на обсяг зобов`язань позичальника перед кредитором - АТ «ОТП Банк», оскільки доказів на спростування виконання банком своїх зобов`язань та видачі кредитних коштів до справи не надано.
У випадку порушення ТОВ «Везем Шиппінг» прав відповідача, останній не позбавлений можливості звернутись до суду з позовними вимогами саме до нього.
В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що відповідач отримав від позивача кредит, умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконуються належним чином, що не спростовується відповідачем.
З вимогами про визнання недійсним кредитного договору або про його розірвання відповідач ОСОБА_1 до суду не звертався.
Доказів звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопапорушення відносно нього не надав. 
Враховуючи викладене суд дійшов висновку , що доводи представника відповідача ОСОБА_1 є необґрунтованими.
Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 , про те, що відповідач ОСОБА_1 , не отримував грошові кошти, як зазначено в фінансовому документі від 10.01.2022року, а кошти за кредитним договором були перераховані на рахунок ТОВ «Ввезем Шипінг», про що свідчать копії квитанції, які долучені матеріалів позовної заяви суд виходить з наступного :
Як вбачається з матеріалів справи а саме, з меморіального ордеру №11720945 від 10.01.2022 р. встановлено факт перерахунку грошових коштів ОСОБА_5 ів. в сумі 280 984грн 00 коп. Призначення платежу видача кредиту за кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022р ОТП Банк .
Разом з тим, з квитанції № 376Т00ZLO від 10.01.2022 р.,Платник ОСОБА_1 перерахував на рахунок ТОВ «Везем Шипінг» грошові кошти у розмірі 378852,90грн 
Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 не отримував иа перераховував кошти .
Також, фактом, що ОСОБА_1 , погодилась з отримання вказаних коштів є те, що він сплачувала платежі по кредиту.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Враховуючи викладене суд дійшла до висновку, що доводи представника відповідача ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не довів факту не отримання ним кредитних коштів.
Щодо солідарної відповідальності другого з подружжя. : 
Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, суди повинні досліджувати, чи отримані за договором позики грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший ж подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.
У статті 60 СК України закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). 
Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.
За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16, від 08 квітня 2020 року у справі № 361/7130/15-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 361/5840/19.
Зі змісту кредитного договору № 2038734843 від 10 січня 2022 року не вбачається, що ОСОБА_2 надавала згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 на отримання грошових коштів у кредит.
Також в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 або інші документи, які б підтверджували, що ОСОБА_2 була обізнана про отримання грошових коштів її чоловіком у кредит.
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Позивачем суду не було надано жодного доказу, що кредитний договір № 2038734843 від 10 січня 2022 року з ОСОБА_1 , був укладений в інтересах сім`ї, а також, що отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї.
Разом з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що отримані в кредит кошти ОСОБА_1 були витрачені саме в інтересах сім`ї, що ОСОБА_2 , була обізнана про кредит свого чоловіка, а тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 у зв`язку з їх недоведеністю.
Висновки суду:
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено в суді, з наданням належних та допустимих доказів, свого права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором укладеним з відповідачем ОСОБА_1 та доведено належними та допустимими доказами, що відповідають первинним документам, оформленим відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, та є достатніми та достовірними у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором № 2038734843 від 10 січня 2022 року.
В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості по кредиту № 2038734843 від 10 січня 2022 року необхідно відмовити. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати в сумі 4100,61грн 
Висновки суду:
Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості необхідно задовільнити частково. Неохідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022 станом на 01.11.2024року у розмірі 273373грн 77 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 193615грн 31 коп; заборгованість за відсотками в сумі 79758грн 46 коп., а також необхідно стягнути ОСОБА_1 на користь ОТП Банк судові витрати в сумі в сумі 4100грн.61коп. .
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості необхідно відмовити.
На підставі ст.ст. 205, 205, 512, 514, 526, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 137, 141, 247, 258, 263-265, 268, 273,ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовільнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 ,(РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) заборгованість за Кредитним договором № 2038734843 від 10.01.2022 станом на 01.11.2024року у розмірі 273373грн 77 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 193615грн 31 коп; заборгованість за відсотками в сумі 79758грн 46 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ,(РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) судові витрати в сумі 4100грн.61коп. .
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариствщ ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685166, місцезнаходженя: м. Київ, вул. Жилянська буд 43;ін. 01033
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), адреса проживання: АДРЕСА_1 
Відповідач:, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.