Справа № 367/8785/25

РІШЕННЯ
Іменем України

08 січня 2026 року	Бородянський районний суд	

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.
за участю секретаря – Слухай А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянці адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника – адвоката Хуторненка І.М., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 10 липня 2025 року поліцейський ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Бігарі Д.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії ЕНА № 5184482 за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 10 липня 2025 року, о 02 годині 37 хвилин, у м. Бучі по вул. Вокзальній водій, керуючи автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху. Вказана постанова не була вручена ОСОБА_1 відразу після її складання, а також йому не було роз`яснено порядок її оскарження, визначені статтями 268 і 269 КУпАП. Крім того, вважав, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не містить посилання на підпункт пункту 2.1 Правил дорожнього руху та здійснення відеофіксації, інвентарний номер технічного засобу, портативної нагрудної боді-камери поліцейського, а також особистого підпису ОСОБА_1 про роз`яснення йому вимог ст. 268 і 289 КУпАП. Будь-які дані про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги правил дорожнього руху відсутні. Також, поліцейський не проінформував позивача про підстави для огляду документів, причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Крім того, поліцейський не надав ОСОБА_1 доказів відеофіксації вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованих на технічні засоби, в зв`язку з чим представник – адвокат Хуторненко І.М. вважав, що позивач не порушував п. 2.1 Правил дорожнього руху України. Враховуючи наведені підстави, просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, Серії ЕНА № 5184482 від 10 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просив визнати поважною причину пропущення процесуального строку на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки оскаржувана постанова ОСОБА_1 у день її складання вручена не була, а з її копією представник – адвокат Хуторненко І.М. ознайомився лише 28 липня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 367/8170/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яка знаходиться на розгляді в Ірпінському міському суді Київської області.
За ухвалою судді від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання.
06 жовтня 2025 року до суду від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов відзив на позов за підписом представника Чубинського В.С., згідно з яким ГУНП в Київській області заперечує проти позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно до постанови серії ЕНА № 5184482 від 10 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 липня 2025 року керував транспортним засобом і не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Оскільки ОСОБА_1 , здійснюючи керування транспортним засобом, виконував роль водія, відповідно на нього, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються обов`язки, передбачені ПДР України, зокрема, п. 2.1, а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу зобов`язаний мати безпосередньо при собі посвідчення водія відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, а також зобов`язаний надати на вимогу працівника вказані документи для перевірки. Доводи сторони позивача про те, що оскаржувана постанова не містить підпису ОСОБА_1 не можуть вважатися достатніми підставами для її скасування, оскільки в п. 8 і 9 постанови чітко зазначено про те, що останній відмовився від отримання даної постанови, про що зроблено відповідну відмітку уповноваженою особою. Також, згідно з листом ВП № 1 Бучанського РУП № 151588-2025 від 11 липня 2025 року копія вказаної постанови направлялася на адресу ОСОБА_1 . З огляду на вказані обставини, представник вважав, що відсутність підпису не є порушенням, а наслідком відмови особи від ознайомлення із документом. Крім того, неточності, на які вказує сторона позивача у позові, не є тим дефектом адміністративного акту, що впливає на зміст прийнятого рішення. Щодо посилання сторони позивача на те, що вимога поліцейського про пред`явлення водієм документів була неправомірною у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів вчинення водієм інших порушень правил дорожнього руху, представник відповідача посилався на судову практику в аналогічних справах, зокрема, постанову Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 25 березня 2019 року в справі № 127/19283/17, у якій колегія суддів наголосила, в тому числі й на те, що доводи позивача, що останній мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки не буде доведено, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів і не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. З урахуванням встановлених обставин і чинних положень законодавства представник відповідача вважав, що винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5184482 від 10 липня 2025 року, якою на позивача накладено штраф за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП є законною і не підлягає скасуванню, а невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні слід розцінювати як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності. Оскільки дії інспектора при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, просив залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення.
За ухвалою судді від 10 листопада 2025 року було ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.
У судовому засіданні 15 грудня 2025 року представник позивача – адвокат Хуторненко І.М. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.
У сьогоднішнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися, відповідно до заяви представник позивача – адвокат Хуторненко І.М. просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. 
Відповідач ГУ НП в Київській області свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов наступного висновку.
Розглядаючи клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Оскаржувана постанова винесена 10 липня 2025 року, а позов про її скасування поданий представником позивача – адвокатом Хуторненком І.М. 30 липня 2025 року.
Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Як стверджує представник позивача – адвокат Хуторненко І.М. з копією оскаржуваної постанови він ознайомився лише 28 липня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 367/8170/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , яка знаходиться на розгляді в Ірпінському міському суді Київської області.
Доказів на спростування зазначених доводів суду не надано.
Враховуючи наведене, оскільки представник позивача ознайомився з копією оскаржуваної постанови 28 липня 2025 року, а даний позов було подано до суду 30 липня 2025 року, то суд вважає, що строк звернення до суду з вказаним позовом пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Судом встановлено, що 10 липня 2025 року поліцейським відділення поліції № 1 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядовим поліції Бігарі Д.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5184482 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 10 липня 2025 року, о 02 годині 37 хвилин, у м. Бучі Київської області по вул. Вокзальній керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , і не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху (а.с. 17).
Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як убачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 10 липня 2025 року, о 02 годині 37 хвилин, у м. Бучі Київської області по вул. Вокзальній він керував автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , і не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.
Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Проте, всупереч вказаним вимогам, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не надав на вимогу поліцейського посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, відповідачем не надано.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а, в якій колегія суддів Верховного Суду Касаційного адміністративного Суду вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, оскільки доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 були ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Київській області.
Керуючись ст. 222, 245, 251, 258, 268, 280, 286 КУпАП, ст. 6-10, 121, 122, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5184482 від 10 липня 2025 року, винесену поліцейським відділення поліції № 1 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області рядовим поліції Бігарі Денисом Олеговичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, код ЄДРПОУ 08592218) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Повне рішення суду складено 08 січня 2025 року.

Суддя	Марина ГЕРАСИМЕНКО