справа № 755/157/92/25
головуючий у суді І інстанції Сазонова М.Г.
провадження № 33/824/4835/2025
головуючий суддя Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
в с т а н о в и в :
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 3 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.
При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 05 серпня 2025 року о 07 годині 30 хвилин у м. Києві, на вул. Миропільській, 13, керуючи транспортним засобом марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не переконався у безпечності маневру, не звернувся за допомогою до третіх осіб, у результаті чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_2 . 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Місце дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.10.а, 10.9 ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, та закрити провадження у справі в цій частині у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини події були встановлені не у повному обсязі.
Вказує, що ДТП сталося 05 серпня 2025 року: він, прямуючи на адресу: вул. Миропільська, 15 де на в`їзді та проїздній частині біля будинку було припарковано два автомобіля, які ускладнювали рух проїзду до даного будинку.
Безпосередньо перед самим під?їздом знаходився бетонний блок, який перекрив проїзд до будинку, у зв`язку з чим я він змушений був рухатися заднім ходом. Під час маневрування, не помітивши в зоні правого дзеркала заднього виду автомобіль марки «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_3 , припаркований праворуч, його авто нижньою частиною заднього бампера прижалося до переднього лівого крила автомобіля марки «SUZUKI», д.н.з. НОМЕР_4 , який був припаркований позаду його автомобіля. Після чого він одразу вийшов з автомобіля, оглянув пошкодження та помітивши чоловіка, який проходив поруч біля указаного будинку, запитав у нього, чи він не знає власника цього автомобіля, але він відповів, що власника не знає.
Зазначає, що у зв`язку зі службовою необхідністю він змушений був одразу поїхати на службу, де мав заступати на добове чергування та приймати зброю. У нього є офіційний графік чергувань, який підтверджує, що саме цього дня він мав заступити на чергування. 
Вказує, що він не намагався ухилитися від відповідальності: самостійно повідомив поліцію телефоном про факт ДТП та особисто прибув до відділу поліції для пояснень.
Жодних свідків чи відеозаписів, які б доводили, що ОСОБА_1 умисно залишив місце ДТП, немає. Навпаки, факт мого добровільного звернення свідчить про добросовісність моїх дій.
26 серпня 2025 року розглянуто справу № 755/15792/25 без його присутності у зв`язку з тим, що він не був належним чином ознайомлений з інформацією про судове засідання і, відповідно, не мав змоги захищати свої права у залі суду.
Таким чином, він не заперечує факт вчинення ДТП, але категорично не згоден із кваліфікацією його дій як залишення місця ДТП. Його дії були обумовлені службовою необхідністю та виконанням обов`язків військової служби, що виключає склад адміністративного правопорушення у цій частині.
Додатково зазначає, що він є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся за його відсутності, а повістку він отримав на електронну адресу у день самого засідання.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, 12 вересня 2025 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (а.с. 21-22).

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року указану апеляційну скаргу повернуто через те, що апеляційну скаргу подано із пропуском десятиденного строку на оскарження та не заявлено клопотання про поновлення цього строку.
Роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не є перешкодою для повторного подання апеляційної скарги з дотриманням вимог КУпАП.
Доказів отримання ОСОБА_1 копії указаної постанови Київського апеляційного суду матеріали справи не містять.
27 жовтня 2025 року через ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду у порядку, передбаченому КУпАП.
На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 повернуто апеляційну скаргу на указану постанову суду першої інстанції, що не позбавляє його права на повторне звернення з апеляційною скаргою, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.
ОСОБА_1 у судовому засіданні у режимі відеоконференції підтримав вимоги апеляційної скарги.
Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Морозов О.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не оскаржує. Постанова суду першої інстанції оскаржена лише в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тому апеляційний суд, керуючись вимогами частини 7 статті 294 КУпАП, переглядає указану постанову у межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в м. Києві Шуть Д.І. від 08 серпня 2025 року, з якого вбачається, що 05 серпня 2025 року о 08:43 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05 серпня 2025 року о 08:41 за адресою: вул. Миропільська, 15, м. Київ, рухаючись на службу по вул. Миропільській, заявник легко зачепив припарковане авто та поїхав далі, не мав часу зупинитися та викликати поліцію, авто заявника - марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити свої дані на місці теж не мав змоги. Цим додатково інформує на випадок можливого звернення іншої сторони щодо ДТП. Заявник: ОСОБА_1 (а.с. 11).
Відповідно до графіку чергування оперативним черговим військової частини НОМЕР_5 та його помічником (черговим частини) на серпень 2025 року майор ОСОБА_1 чергував 05 серпня 2025 (а.с. 38).
Указані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не зміг залишитися на місце ДТП до приїзду працівників поліції у зв`язку з поважною причиною, оскільки мав чергування у військовій частині, та він самостійно повідомив до поліції про вчинення ним ДТП, тому відсутні підстави вважати, що він залишив місце ДТП для уникнення відповідальності та переховування від працівників поліції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, як обов`язкового елементу складену правопорушення. 
Таким чином постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.
Оскільки постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не оскаржується, а в частині статті 122-4 КУпАП скасовано, відповідно до вимог статті 36 КУпАП стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити.
В іншій частині постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року залишити без змін та вважати накладеним на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова