Справа № 502/2182/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Нанєвої А.В.,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до Кілійського районного суду Одеської області з вказаним позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 26.06.2001 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою  АДРЕСА_1 . Договір був зареєстрований на Бесарабській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер № 117-01. Договір був зареєстрований у відповідності до чинного на той час законодавства в державному бюро технічної інвентаризації від 27.06.2001. На даний момент позивачі не мають змоги зареєструвати своє право власності на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Сторони в судове засідання не з`явилися, у поданих заявах просили про розгляд справи без їх участі, позивачі на позовних вимогах наполягали, відповідачі проти позову не заперечували.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.06.2001 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою  АДРЕСА_1 . Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер № 117-01. 
Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в державному бюро технічної інвентаризації від 27.06.2001 в реєстровій книзі №10 під реєстр.№58-58. 
Згідно умов даного договору продавець отримав від покупця грошові кошти в розмірі 2000,00 гривень в рахунок вартості будинку до підписання договору (п.5 Договору). Зазначений будинок належав продавцям на підставі свідоцтва про право особистої власності № НОМЕР_1 від 27.03.1998 (п.3 Договору). Договір підписано сторонами.
На будинок позивачами було виготовлено технічний паспорт від 04.04.2025.
Так, згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.
Відповідно до аб. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Разом з тим, слід відмітити, що договір купівлі-продажу був укладений у 2001 році, а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того в абз. 2 п. 4 зазначено, що цивільні відносини, які виникли до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення договору купівлі - продажу, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК України в редакції 1963 року).
Коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась.
Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає (ст. 153 ЦК України в редакції 1963 року).
Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» 1991 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (ч. 2 ст. 15 цього Закону).
Згідно ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року № 1952-IV, в редакції закону від 18.11.2025, наданий позивачем правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу, не відповідає вимогам, встановленим цим Законом.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, а також законодавства чинного на час виникнення правовідносин, та встановлені по справі обставини, з наданих позивачами доказів вбачається, що вони правомірно набули право власності на житловий будинок, а тому суд вважає доведеним факт належності їм на праві власності житлового будинку за адресою  АДРЕСА_1 , та визнає за ними право власності на цей будинок, задовольнивши позовну заяву в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26.06.2001, реєстраційний номер 117-01, укладений між «Продавцем» -  ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , та «Покупцем» -  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Суддя: О.В.Березніков