РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №567/1750/25
Провадження №2/568/153/26

10 лютого 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області 
суддя Сільман А.О.
секретар судового засідання Саган В.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №567/1750/25
за позовом ТОВ «Свеа фінанс»
до ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості 
ВСТАНОВИВ
ТОВ «Свеа фінанс» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 71819,99 грн. та 2422,40 грн. судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.08.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1716372, на підставі якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 18000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. 
01.09.2025 р. між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №1716372. Відповідно до умов якої, ТОВ «Селфі кредит» надало позичальнику додатково кредит в сумі 3000,00 грн.
Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 71819,99 грн., з яких: 20999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 40320 грн. заборгованість за відсотками та 10500 грн. заборгованість за пенею.
31.03.2025 р. між ТОВ «Свеа фінанс» та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого первісний кредитор відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 71819,99 грн. та 2422,40 грн. судового збору.
Ухвалою від 26.11.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення направлене за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд враховує, що помітки пошти «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).
На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, викликав відповідача до суду здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
23.08.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №1716372 (а.с. 7-11).
Відповідно до п. 1.1 Договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що сума кредиту складає 18000 грн., тип кредиту – кредит.
Пунктом 1.3-1.4 Договору передбачено, що кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Тип процентної ставки – фіксована (п.1.5 договору).
Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору (п. 1.5.1).
Відповідно до п.1.6. договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Відповідно до п.2.1. договору про надання споживчого кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Додатком №1 до договорі, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.12).
Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту від 23.08.2024 р., яким передбачено процентну ставку, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с. 13-14).
На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошті в сумі 18000 грн., номер транзакції в системі 27159415-dfc7-4c19-b9e2-69b94b2377bc, зарахування на картку НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією ТОВ «Пейтек» від 04.04.2025 р. (а.с. 33).
01.09.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору №1716372 про надання кредиту (а.с.17).
Відповідно до п.1 Додаткової угоди № 1, сторони домовились збільшити суму кредиту на 3000 грн., в зв`язку з чим внесли зміни до договору, зокрема, виклали п.1.2 Договору в новій редакції: «Сума кредиту (загальний розмір) складає: 21000 грн. Тип кредиту – кредит».
Пунктом 1.3 Додаткової угоди передбачено, що денна процентна ставка 1% в день, (розрахунок (75300 грн./21000 грн.)/360 дн. х 100% = 15 в день.)
На виконання умов Додаткової угоди №1, позивачем перераховано на вказаний відповідачем рахунок грошові кошти в сумі 3000 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «Пейтек» від 04.04.2025 р. (а.с. 32).

31.03.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-06/25, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає право грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами (а.с. 34-40).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Свеа фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_2 по Договору №1716372 в загальній сумі 71819,99 грн., з яких: 20999,99 грн. тіло кредиту, 40320 грн. відсотки (а.с. 48).
31.03.2025 р. між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 31.03.2025 р. до договору факторингу №01.02-06/25 (а.с. 44).
ТОВ «Свеа фінанс», як новий кредитор звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором №1716372 від 23.08.2024 р. в сумі 71819,99 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту – 20999,99 грн., заборгованість за сумою відсотків – 40320 грн. та заборгованість за пенею – 10500 грн.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява на кредит, паспорт споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, графік платежів підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою платежів у визначений договором строк.
Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Селфі кредит» виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.
Однак, відповідач свої зобов`язання в частині повернення коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.
Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).
Відповідно до долученого до справи договору факторингу, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.
А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №1716372 від ТОВ «Селфі кредит» до ТОВ «Свеа фінанс».
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів в сумі 21000 грн. на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.
Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20999,99 грн. тіла кредиту є обґрунтованою та підлягають задоволенню.
Зазначена заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.
Щодо стягнення з відповідача 40320 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період 23.08.2024 р. по 31.03.2025 р., суд враховує наступне.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту від 23.08.2024 року його укладено до 18.08.2025 р. Процентна ставка становить 1% в день.
Здійснивши розрахунок відсотків, враховуючи межі позовних вимог та здійснену відповідачем часткову оплату відсотків в сумі 5790,01 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення 40320 грн. відсотків нарахованих за вказаний позивачем період з 23.08.2024 р. по 31.03.2025 р.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом 31.03.2025 р. позивачем нарахована відповідачу пеню в сумі 10500 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 10500 грн. пені.
А відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 61319,99 грн., що складає 85,4 % від заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст.263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою «Свеа фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» 61319,99 грн. заборгованості, яка складається: 20999,99 грн. заборгованості за тілом кредита, 40320 грн. заборгованості за відсотками.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» 2069 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" (місцезнаходження: 04070, м. Київ,вул. Іллінська, буд. 8, ЄДРПОУ 37616221)
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Повний текст виготовлено 11.02.2026 р.

Суддя     А.О.Сільман