ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

19 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/34286/21	

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 25 листопада 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України (далі – перший відповідач, Міжвідомча комісія), Міністерства у справах ветеранів України (далі – другий відповідач, Мінветеранів) з такими позовними вимогами:
визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії, оформлене протоколом засідання від 20 травня 2021 року № 5, про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
зобов`язати Мінветеранів призначити позивачу передбачену статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням раніше виплаченої Головним управлінням Національної поліції у м. Києві грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, в сумі 172890,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24 листопада 2014 року по 06 листопада 2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року в Національній поліції у місті Києві.
Під час служби позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у зв`язку з чим 02 жовтня 2015 року рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 02 жовтня 2015 року № 18/І.1/ХІ/60 позивачеві надано статус учасника бойових дій.
Медичною (військово-лікарською) комісією 15 липня 2019 року складено свідоцтво про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у, в якому позивача визнано непридатним до служби в поліції, установлено, що захворювання позивача, Так, пов`язане з проходженням служби в поліції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну Поліцію» за наказом від 01 серпня 2019 року № 772 о/с позивача звільнено зі служби в поліції через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
З 01 жовтня 2019 року актом огляду МСЕК від 01 жовтня 2019 року серія АВ № 0996246 позивачеві встановлена II група інвалідності за захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в поліції.
Позивачу 31 жовтня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» ГУНП у м. Києві призначена та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи станом на 01.01.2019, в сумі 172890,00грн.
Медично (військово-лікарською) комісією 06 квітня 2020 року здійснено перевірку правильності висновків про причинний зв`язок діагностованих у позивача захворювань та встановлено, що при визначенні причинного зв`язку отриманих позивачем захворювань Медично/військово-лікарською/комісією допущена помилка в пункті 11 свідоцтва про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у.
Постановою від 06 квітня 2020 року № 16/20 Медично (військово-лікарською) комісією відмінено Постанову М(ВЛ)К в пункті 11 свідоцтва про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у щодо причинного зв`язку отриманих позивачем захворювань та постановлено, що частина захворювань ОСОБА_1 , ТАК, одержана під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, а інша частина – ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
На підставі постанови М(ВЛ)К від 06 квітня 2020 року № 16/20 при повторному огляді МСЕК Міністерства охорони здоров`я України змінено причину виникнення у позивача інвалідності II групи, а саме встановлено, що інвалідність призначена позивачеві у зв`язку із захворюванням, яке ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, про що вказано у довідці до акта огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243.
Отже, попри те, що інвалідність II групи виникла у позивача через захворювання, яке одержане ним під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, через помилкове (неправильне) визначення М(ВЛ)К причин настання в нього захворювання, статус особи з інвалідністю внаслідок війни, а відповідно і право на встановлені для ветеранів війни пільги, позивач набув лише після повторного огляду МСЕК, а саме з 05 листопада 2020 року.
Наведені обставини вказують на те, що позивачу в межах встановленого законом дворічного терміну змінено причину виникнення інвалідності, у зв`язку із чим з 05 листопада 2020 року він отримав статус інваліда війни й право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто в більшому розмірі ніж, та що була отримана ним на підставі акта первинного огляду МСЕК.
Згідно з вимогами положень абзацу другого пункту 2 та частини другої пункту 3, абзаців третього-четвертого пункту 6 Порядку № 336 позивач, як особа з інвалідністю внаслідок війни, отримав право на грошову допомогу у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, з лише з 05 листопада 2020 року - дати, що зазначена в акті огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серія 12 ААБ № 435243.
Як свідчать наведені вище обставини та докази, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги за Законом України «Про Національну поліцію» та за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» винило не одночасно, а тому на момент отримання грошової допомоги у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не мав права вибору.
Також наведені обставини свідчать, що на підставі акта повторного огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії ААБ № 435243 позивач набув беззаперечне право на отримання гарантованої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» грошової допомоги особам з інвалідністю II групи внаслідок війни в розмірі 300 прожиткових мінімумів, яка згідно з вимогами Порядку № 336 має проводитись (підлягає зменшенню) з урахуванням раніше виплаченої ГУНП у м. Києві грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів, в сумі 172890,00грн.
Для реалізації свого права на отримання грошової допомоги в розмірі 300 прожиткових мінімумів позивач звернувся до Мінветеранів із заявою від 26 лютого 2021 року (вх. № М-722) та необхідним пакетом документів, у відповідь на яку отримав лист Мінветеранів від 14 березня 2021 року № 2711/09/09.1-21, яким повідомлено про прийняття поданої заяви до розгляду, звернення до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місці Києві державної адміністрації для уточнення інформації щодо підстав надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та здійснення розгляду наданих позивачем документів стосовно заявлених вимог на засіданні міжвідомчої комісії після надходження уточненої інформації.
Листом від 25 травня 2021 року № 5316/02/09.1-21 Мінветеранів повідомило позивача, що 20 травня 2021 року Міжвідомчою комісією прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яке оформлено протоколом засідання міжвідомчої комісії від 05 травня 2021 року № 5. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 призначалась грошова допомога відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Позивач вважає, що відповідачами при прийнятті оскаржуваного рішення повністю проігноровано вищевказані обставини, а також те, що право на отримання одноразової грошової допомоги за Законом України «Про Національну поліцію» та за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» винило не одночасно.
Вважаючи порушеним своє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Від Мінветеранів до Окружного адміністративного суду міста Києва 09 грудня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти задоволення позовних вимог з таких підстав.
У відповідності до статей 97 та 99 Закону України «Про Національну поліцію» позивачу 31 жовтня 2019 року призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі у розмірі 172890,00 грн.
Після повторного огляду МСЕК згідно з довідкою від 05 листопада 2020 року серії 12ААБ № 435243 позивачу підтверджено II групу інвалідності, однак змінено причину інвалідності на: «захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
Позивач звернувся до Мінветеранів із заявою від 26 лютого 2021 року (вх. № М-722) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок «захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, і забезпеченні її проведення» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Мінветеранів винесено подані позивачем матеріали на засідання міжвідомчої комісії, рішенням якої відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Вказано, що Міжвідомча комісія є окремим суб`єктом владних повноважень, який наділений окремими від Мінветеранів дискреційними повноваженнями, що полягають у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених Порядками № 413, № 604 та № 336, а саме: повернути документи; надати, відмовити у наданні або позбавити статусу учасника бойових дій; призначити або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.
Мінветеранів не уповноважене приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки це рішення приймає саме міжвідомча комісія, яка є окремим суб`єктом владних повноважень, який непідконтрольний Мінветеранів, так як складається не тільки з працівників Мінветеранів, а й представників Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісу Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС та громадських об`єднань.
Згідно з абзацом другим підпункту 14 пункту 4 Положення № 1175 Мінветеранів організовує та координує роботу з питань надання, позбавлення статусу учасника бойових дій та призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Однак, «організація та координація роботи з питань призначення одноразової грошової допомоги» та безпосереднє прийняття рішення Мінветеранів про призначення одноразової грошової допомоги є різними повноваженнями.
Таким чином міжвідомча комісія, рішення якої оскаржує позивач, та Мінветеранів є окремими суб`єктам и владних повноважень. Оскільки Мінветеранів виконало свої повноваження та передало документи позивача до міжвідомчої комісії, другий відповідач не порушив права позивача.
Також, оскільки Мінветеранів не уповноважений ні призначати, ні виплачувати одноразову грошову допомогу, - позовна вимога про зобов`язання Мінветеранів прийняти рішення про її призначення та виплату позивачу не підлягає задоволенню.
При цьому рішення між відомчої комісії про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є обґрунтованим, прийнятим у межах повноважень та не підлягає скасуванню.
Наведені у частинах четвертої та п`ятої статті 100 положення Закону України «Про національну поліцію» свідчать, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.
Отже позивачем вже реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Мінветеранів зауважує, що законодавчими актам передбачено, що грошова допомога одноразова, тобто виплачується один раз саме у зв`язку із встановленням інвалідності, а не зміною групи чи причини такої інвалідності.
Позивач, звертаючись до Мінветеранів, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що самим позивачем не оспорюється. Тому відповідно до підпункту 2 пункту 17 у позивача відсутнє право на повторне призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Від позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва 09 лютого 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 викладено свої аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
На виконання положень Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження; визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторін у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про такі обставини.
Від Мінветеранів до суду 14 березня 2025 року надійшов відзив, аналогічний за змістом відзиву, поданому до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Від позивача до суду 21 березня 2025 року надійшла відповідь на відзив, аналогічна за змістом відповіді на відзив, поданій до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.
Дослідивши матеріали справи у змішаній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 24 листопада 2014 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року - в Національній поліції України, звільнений зі служби в поліції за наказом ГУНП у м. Києві від 01 серпня 2019 року № 772 о/с відповідно до пункту 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України», підстава: рапорт ОСОБА_1 від 26 липня 2019 року, свідоцтво про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у, що підтверджено копією витягу з наказу ГУНП у м. Києві від 01 серпня 2019 року № 772 о/с, довідки ГУНП у м. Києві від 11 квітня 2017 року № 181/125/41/02-2017.
Позивач звернувся до Мінветеранів із заявою від 26 лютого 2021 року (26 лютого 2021 року вх. № М-722) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок «захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, і забезпеченні її проведення» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», разом з якою надав копії: паспорта громадянина України; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; довідки ГУМВС у м. Києві від 17 серпня 2015 року № 14/975; довідки ГУНП в Донецькій області від 08 липня 2017 року № 12118/301/01-2017; довідки ГУНП в Донецькій області від 17 травня 2018 року № 8281/301/01-2018; рішення від 02 жовтня 2015 року № 18/1.1/X1/60; посвідчення УБД серії НОМЕР_2 ; свідоцтва про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у; акта огляду МСЕК від 01 жовтня 2019 року серії АВ № 0996246; витягу з наказу від 01 серпня 2019 року № 772 о/с; довідки ГУНП у м. Києві від 24 листопада 2020 року № 1452; постанови М(ВЛ)К від 06 квітня 2020 року № 16/20; акта огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_3 ; реквізити для перерахування коштів.
Дослідженням наданих разом із заявою про призначення одноразової грошової допомоги документів установлено, такі обставини.
Згідно з довідками ГУМВС у м. Києві від 17 серпня 2015 року № 14/975, довідки ГУНП в Донецькій області від 28 липня 2017 року № 12118/301/01-2017, довідки ГУНП в Донецькій області від 17 травня 2018 року № 8281/301/01-2018 ОСОБА_1 у період з 11.12.2014 по 05.02.2015, з 05.02.2015 по 06.03.2015, з 07.03.2015 по 31.03.2015, 31.03.2015 по 30.04.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2015, з 01.07.2017 по 31.07.2015, з 31.07.2015 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 31.09.2015, з 01.10.2015 по 06.11.2015, з 07.11.2015 по 20.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, з 01.06.2017 по 29.07.2017, з 26.01.2018 по 31.03.2018 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.
Згідно з рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 02 жовтня 2015 року № 18/І.1/ХІ/60 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.
ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій від 04 листопада 2015 року серії НОМЕР_2 .
У свідоцтві про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» від 15 липня 2019 року № 1178/у вказано, що установлені медичним оглядом захворювання, Так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Визнано непридатним до служби в поліції.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 01 жовтня 2019 року серії АВ № 0996246 ОСОБА_1 за наслідками первинного огляду з 30 вересня 2019 року до 01 жовтня 2020 року установлено ІІ групу інвалідності, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно з постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» від 06 квітня 2020 року № 16/20 частина захворювань ОСОБА_1 , Так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, а частина – Так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Постанову М(ВЛК) в свідоцтві про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у щодо причинного зв`язку захворювань відмінено.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243 ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду з 01 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2022 року установлено ІІ групу інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Згідно з довідкою ГУНП у м. Києві від 24 листопада 2020 року № 1452 ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року була призначена одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на підставі пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з втратою 70 відсотків професійної працездатності та встановленням другої групи інвалідності, виплату якої в розмірі 172890,00 грн здійснено за платіжним дорученням від 13 грудня 2019 року № 8989.
Листом від 17 березня 2021 року № 2711/09/09.1-21 Мінветеранів повідомило ОСОБА_1 , що звернулося до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації для уточнення інформації щодо підстав надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 685. Після надходження уточненої інформації на засіданні міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи стосовно заяви ОСОБА_1 та прийнято відповідне рішення, про що буде повідомлено додатково.
Листом від 25 травня 2021 року № 5316/02/09.1-21 Мінветеранів повідомило ОСОБА_1 , що згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, зазначеним у пунктах 11-15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності. Відповідно до пункту 4 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене повідомлено, що згідно з протоколом Міжвідомчої комісії від 20 травня 2021 року № 5 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (лист Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 07.05.2021 № 1855/29/2/03-2021).
Вказана у цьому листі інформація також підтверджена копією витягу з протоколу засідання Міжвідомчої комісії від 20 травня 2021 року № 5.
Копії всіх вище описаних документів наявні в матеріалах справи.
Ключовим питанням у цій справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно із Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон № 3551-XII) у випадку отримання останньої на підставі іншого закону, а саме Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом № 580-VIII.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
У частині першій статті 97 Закону № 580-VІІІ визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, протягом шести місяців після його звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 97 Закону № 580-VІІІ).
Згідно з частиною п`ятою статті 98 Закону № 580-VІІІ у випадках, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 97 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають відповідні поліцейські.
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VІІІ розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Згідно із частиною сьомою статті 100 Закону № 580-VІІІ якщо особа одночасно має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.
Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з пунктом 11 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. 
Відповідно до частини сьомої статті 13 Закону № 3551-XII особам, зазначеним у пунктах 11-15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) визначає Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 (далі – Порядок № 336).
У пункті 2 Порядку № 336 визначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 336 одноразова грошова допомога призначається та виплачується: у разі встановлення інвалідності особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, - з дати, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з підпунктом 4 Порядку № 336 у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Відповідно до абзаців першого, третього, п`ятого-сьомого пункту 6 Порядку № 336 одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах: 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Розмір одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність.
Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.
До заяви додаються копії таких документів:
посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни;
довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні (пункт 9 Порядку № 336).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 336 призначення та виплата одноразової грошової допомоги не проводиться:
1) якщо загибель (смерть) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, або інвалідність осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, є наслідком:
вчинення ними злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім факту доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;
2) у разі отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інформації стосовно призначення такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит;
3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 6 цього Порядку.
Суд звертає увагу, що подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 440/2563/22 Верховний Суд дійшов до такого висновку:
«норми Порядку № 336 у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога згідно з частиною сьомою статті 13 Закону № 3551-ХІІ може бути призначена лише у тому випадку, якщо особа не реалізувала свого права на одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів.
При цьому, виходячи з аналізу абзацу шостого пункту 6 у поєднанні із пунктом 17 Порядку № 336, колегія суддів приходить до висновку, що протягом двох років після первинного встановлення інвалідності особа може реалізувати своє право на призначення та виплату отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі при встановлені вищої групи інвалідності лише при наявності обставин, що при первинному встановлені інвалідності одноразову грошову допомогу було призначено та виплачено відповідно до Закону № 3551-ХІІ.
У разі, якщо особі було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу на підставі іншого закону, то в разі встановлення вищої групи інвалідності, право на отримання такої допомоги в більшому розмірі реалізується на підставі того ж нормативно-правового акта, за яким таку допомогу було призначено вперше».
Вказаний правовий висновок і надалі підтриманий Верховним Судом, зокрема в постановах від 30 травня 2023 року у справі № 640/9709/19, від 20 червня 2023 року у справі № 640/32345/21, від 10 січня 2024 року у справі № 640/2151/21, від 26 березня 2024 року у справі № 200/4303/22, від 18 липня 2024 року у справі № 380/16981/21.
З вище описаних доказів слідує, що ОСОБА_1 вперше встановлено інвалідність 01 жовтня 2019 року (IІ група), захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
У відповідності до статей 97 та 99 Закону № 580-VІІІ ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року призначена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням військової служби, виплата якої у розмірі 172890,00 грн здійснена за платіжним дорученням від 13 грудня 2019 року № 8989.
Згодом при повторному огляді МСЕК згідно з довідкою від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243 ОСОБА_1 підтверджено ІІ групу інвалідності, однак змінено причину інвалідності на: «захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».
У зв`язку з чим ОСОБА_1 09 листопада 2020 року отримав посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII та звернувся до Мінветеранів із заявою від 26 лютого 2021 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII.
Рішенням Міжвідомчої комісії, оформленим протоколом від 20 травня 2021 року № 5, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551-XII у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 580-VІІІ. Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Мінветеранів від 25 травня 2021 року № 5316/02/09.1-21.
Застосовуючи вище наведений правовий висновок Верховного Суду до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, оскільки позивач на час звернення до Мінветеранів із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вже скористався своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності відповідно до Закону № 580-VІІІ, то такі обставини відповідно до положень частини сьомої статті 13 Закону № 3551-XII та підпункту 2 пункту 17 Порядку № 336 унеможливлюють призначення та проведення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за Законом № 3551-XII.
Суд погоджується з твердженнями Мінветеранів, що грошова допомога, передбачена, зокрема Законом № 580-VІІІ та Законом № 3551-XII, за своїм змістом є одноразовою соціальною виплатою, гарантованою державою, яка призначається та виплачується один раз у зв`язку із встановленням інвалідності, а не зміною причини такої інвалідності.
Позивач, звертаючись до відповідача з заявою при призначення одноразової грошової допомоги, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що самим позивачем не оспорюється.
Таким чином, оскільки позивачу вже виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону № 580-VІІІ, то Міжвідомчою комісією правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551-XII.
У свою чергу, наведені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив твердження, зокрема, що на час призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 580-VІІІ у нього було відсутнє право на отримання цієї допомоги відповідно до Закону № 3551-XII, тобто було відсутнє право обирати, за яким законом отримувати одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, не спростовують установлених судом обставин, а також законодавчо визначеної заборони на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 3551-XII у разі реалізації такого права за іншим законом, тому не впливають на висновки суду за наслідками розгляду справи.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, зважаючи на встановлені обставини, нормативне врегулювання спірних правовідносин, а також обов`язкові для врахування висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні, тим більше, що позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 34, ЄДРПОУ 4265714401), Міністерства у справах ветеранів України (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 34, ЄДРПОУ 42657144) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	К.О. Пляшкова