РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
27 січня 2026 р.  Справа № 120/1585/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовуються протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 в розмірі, збільшеному до 100000 грн., за кожний повний місяць пропорційно періоду лікування після отримання травми у зв`язку із бойовим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 05.02.2024 по 05.03.2024, з 16.03.2024 по 29.03.2024, з 29.04.2024 по 04.06.2024.
Ухвалою від 17.02.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
21.02.2025 позивачем через підсистему "Електронний суд" подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою 04.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того даною ухвалою установлено відповідачу строк для надання відзиву на адміністративний позов.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі та про встановлений судом строк для подання відзиву на позовну заяву, не скористався наданим йому процесуальним правом подати відзив, заперечення проти позову та докази на їх підтвердження.
Відповідно до частин першої та п`ятої статті 162 КАС України відзив на позовну заяву подається відповідачем у письмовій формі у строк, встановлений судом, та повинен містити обґрунтовані заперечення проти позовних вимог і докази на їх підтвердження.
Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що неподання відповідачем відзиву не перешкоджає розгляду справи по суті, а спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі доказів та пояснень сторін.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
22.09.2023 позивач одержав: "Вогнепальне поранення, вогнепальне осколкове сліпе поранення правого передпліччя з масивним дефектом м`яких тканин, вогнепальним переломом ліктьової кістки пошкодженням лотової артерії з послідуючою її перев`язкою".
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 4855 від 19.10.2023, за обставин: "…22.09.2023 в ході виконання бойового завдання в районі н.п. Вербове Пологівського району Запорізької області, в результаті мінометного обстрілу позиції "Глобус". Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Поранення не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження…".
У зв`язку з отриманням бойового поранення (22.09.2023 року) ОСОБА_1 перебував на довготривалому стаціонарному лікуванні.
Відповідно до Довідки ВЛК №1302 від 27.10.2023 року: травма, поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Поранення відноситься до ТЯЖКИХ, На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.
В подальшому, відповідно до Перевідного епікризу № 539 Терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_2 з 05.02.2024 по 26.02.2024 позивач перебував у відділенні медичної реабілітації терапевтичного профілю.
Відповідно до виписного епікризу № 873 у в/ч НОМЕР_1 з 26.02.2024 по 05.03.2024, позивача направлено до терапевтичного відділення.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1892 з 29.04.2024 по 14.05.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькому обласному клінічному медичному реабілітаційному центрі ветеранів війни та радіаційного захисту населення.
Відповідно до виписного епікризу № 1184 з 14.05.2024 по 04.06.2024 позивач перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування у в/ч НОМЕР_3 .
У зв`язку із чим, позивач зазначає, що у періоди стаціонарного лікування з 05.02.2024 по 05.03.2024, з 16.03.2024 по 29.03.2024, з 29.04.2024 по 04.06.2024 року ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
05.11.2024 року в інтересах позивача направлено заяву на адресу відповідача з вимогами, нарахувати та виплатити додаткову винагороду у збільшеному до 100 тис. грн. розмірі згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні з 05.02.2024 по 26.02.2024, з 27.02.2024 по 05.03.2024 , з 16.03.2024 по 29.03.2024 , з 29.04.2024 по 14.05.2024 , з 14.05.2024 по 04.06.2024.
Листом від 11.12.2024 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку обставинам у справі, суд зазначає наступне. 
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацами першим четвертим пункту 1-2 Постанови №168 визначено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Згідно із пунктом 11 розділу «XXXIV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі Порядок №260), у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 13 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Отже, військовослужбовець має право на отримання збільшеної до 100000 грн винагороди за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, а також за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, чи у відпустці для лікування після тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва). Проте умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 05.11.2025 у справі № 340/2976/23).
Верховний Суд у постанові від 05.09.2025 у справі № 600/3296/23-а вказав, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які перебувають на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Тобто норми Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із таким пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Позивач, просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 100000 грн за період з 05.02.2024 по 05.03.2024. з 16.03.2024 по 29.03.2024, з 29.04.2024 по 04.06.2024.
При вирішенні спору в частині нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за вказані періоди стаціонарного лікування судом враховано, що у період:
з 05.02.2024 по 26.02.2024 позивач перебував у стаціонарі терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_2 (відділення медичної реабілітації терапевтичного профілю);
з 26.02.2024 по 05.03.2024 позивач перебував у стаціонарі терапевтичного відділення в/ч НОМЕР_1 (відділення медичної реабілітації терапевтичного профілю);
з 29.04.2024 по 14.05.2024 позивач перебував у стаціонарі КНП ВОХМРЦВВРЗМ ВОР.
При цьому, відповідно до довідки ВЛК №1302 від 27.10.2023 року: травма, поранення, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Поранення відноситься до ТЯЖКИХ, На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб.
Отже, із зазначеного слідує, що ОСОБА_1 отримано вогнепальне осколкове сліпе правого передпліччя з масивним дефектом м`яких тканин, вогнепальним перерломом ліктьової кістки пошкодженням лотової артерії, в ході виконання бойового завдання".
При цьому, згідно висновків ВЛК визнано - поранення (травма), Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Та, відповідно до класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 07.08.2007 за № 902/14169 поранення, яке зазнав ОСОБА_1 відноситься до важких.
Також, як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що в наслідок отримання поранення, позивач проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, однак, за спірні періоди відповідач не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. 
Тому, враховуючи вказані встановлені обставини справи, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 05.02.2024 по 26.02.2024, з 26.02.2024 по 05.03.2024, з 29.04.2024 по 14.05.2024.
Разом з тим, стосовно періоду з 15.05.2024 по 04.06.2024 за час перебування позивача у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування у в/ч, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до матеріалів справи у період з 15.05.2024 по 04.06.2024 позивач перебував у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування у військовій частині. Станом на цей період діяла норма пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у редакції станом на 02.02.2024, відповідно до якої право на підвищену винагороду у розмірі до 100 000 грн. встановлюється у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - у разі участі у бойових діях або забезпеченні заходів із національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за умови перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включно з часом переміщення між ними, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі висновку військово-лікарської комісії.
Логічний аналіз зазначеної норми свідчить, що обов`язку для відповідача нараховувати та виплачувати підвищену винагороду за час перебування військовослужбовця у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування у військовій частині законодавець не передбачив, оскільки таке перебування не є стаціонарним лікуванням у закладі охорони здоров`я і не прирівнюється до відпустки для лікування після поранення, оформленої відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Окремо суд акцентує увагу, що законодавець після спірного періоду шляхом внесення змін до пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України №168, постановою КМУ №77 від 24.01.2025 розширив положення норми, передбачивши, що "...у разі поранення військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні, зокрема отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включно з часом переміщення з одного закладу до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення на підставі висновку військово-лікарської комісії" ... набувають права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за час такого лікування або проходження реабілітації.
Суд зазначає, що ці зміни не поширюються на період з 15.05.2024 по 04.06.2024, оскільки на той час діяла редакція Постанови №168 станом на 02.02.2024, яка не передбачала виплати винагороди за перебування у відділенні медичної реабілітації у військовій частині.
Таким чином, законодавчі зміни, внесені постановою КМУ №77 від 24.01.2025, мають ретроспективного ефекту на спірний період не мають, а право на додаткову винагороду за цей час законом не встановлено.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що невиплата позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за період з 15.05.2024 по 04.06.2024 відповідає вимогам законодавства, і підстав для стягнення такої винагороди за цей період немає.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 в розмірі збільшеному до 100000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.02.2024 по 26.02.2024, з 26.02.2024 по 05.03.2024, з 29.04.2024 по 14.05.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 в розмірі збільшеному до 100000 грн., в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.02.2024 по 26.02.2024, з 26.02.2024 по 05.03.2024, з 29.04.2024 по 14.05.2024. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Рішення суду сформовано: 27.01.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна