Справа № 991/599/26
Провадження 1-кс/991/601/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 42023000000001375 від 21.08.2023,
В С Т А Н О В И В:
До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 42023000000001375 від 21.08.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України (далі - Кримінальне провадження), у якому детектив просить:
- накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 21.01.2026 під час особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон марки APPLE iPhone XS (напис ІМЕІ на лотку для сім-карти НОМЕР_1 ) (далі - Мобільний телефон).
Клопотання мотивовано тим, що детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні, зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Під час досудового розслідування 21.01.2026 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затримано та проведено особистий обшук останнього, в ході якого вилучено Мобільний телефон. Доступ до вказаного носія інформації обмежений системою логічного захисту, пароль від якої ОСОБА_6 відмовився надати. За такого, прийнято рішення про вилучення Мобільного телефону з метою подолання системи логічного захисту. 21.01.2026 вказаний Мобільний телефон визнано речовим доказом та відносно нього призначено комп`ютерно-технічну експертизу. За таких обставин метою арешту майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КК України є забезпечення збереження речових доказів.
Детектив НАБУ ОСОБА_4 та прокурор САП ОСОБА_5 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду Клопотання, до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.
Підозрюваний ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду Клопотання, до суду не з`явився.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення Клопотання.
Згідно положень ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду Клопотання. 
Дослідивши зміст Клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи захисника, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
За ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Так, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні.
Досудовим розслідуванням Кримінального провадження встановлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: службові особи ДП «Гарантований покупець» та ТОВ «КД Енерджі 2», ПП «Нацпрод», ТОВ «Відновлювальна Енергія Запоріжжя», ТОВ «Грін Енерджі Токмак» і ТОВ «Грандпауєр ЛЛС», діючи за попередньою змовою, заволоділи грошовими коштами в сумі 320 млн грн у виді оплати за електроенергію за «зеленим тарифом», яка фактично поставлена не була.
Також, досудовим розслідуванням Кримінального провадження встановлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: службові особи підприємств державного та приватного секторів економіки, які виконують функції гарантованого покупця, адміністратора та відповідних операторів даних комерційного обліку, діючи умисно та зловживаючи владою, всупереч інтересам служби та в інтересах приватних підприємств - виробників електричної енергії, у період з липня 2022 року по травень 2023 року, забезпечили валідацію, сертифікацію та передачу даних комерційного обліку та, відповідно, подальшу оплату за електричну енергію за «зеленим» тарифом, яка не могла бути поставлена до Об`єднаної енергетичної системи України із урахуванням розміщення генеруючих одиниць на території, тимчасово окупованій Російською Федерацією, чим спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам у вигляді заподіяння шкоди в розмірі близько 10 324,8 млн грн.
Разом з тим, досудовим розслідуванням Кримінального провадження встановлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у період з липня 2022 року по червень 2023 року здійснення фінансових операцій та правочинів з грошовими коштами на загальну суму 114 710 949 грн, щодо яких фактичні обставини свідчать про їх одержання злочинним шляхом через подання недостовірної документації з обліку електроенергії та безпідставної оплати з боку державного підприємства за начебто відпущену сонячними електростанціями в ОЕС країни електроенергію, та які були інтегровані у легальну економіку, набули зовнішніх ознак законності та стали доступними для використання кінцевими вигодонабувачами. 
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, є тяжким злочином, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, - особливо тяжкимм злочинами.
Матеріалами Клопотання підтверджено, 21.01.2026 ОСОБА_6 затримано на підставі п. 3 ч. 1 ст.208 КПК України.
21.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Таким чином, слідчому судді, згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості (тяжкий та особливо тяжкий злочини), що є підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21.01.2026 під час затримання ОСОБА_6 детектив на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_6 .
За ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор, окрім іншого, має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21.01.2026 під час особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено мобільний телефон марки APPLE iPhone XS (напис ІМЕІ на лотку для сім-карти НОМЕР_1 ), що функціонував із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_2 (маркувальний запис 1630010764039). Мобільний телефон для перегляду вмісту пристрою вимагає введення цифрового шестизначного коду, який ОСОБА_6 відмовився повідомити. За такого, прийнято рішення про вилучення Мобільного телефону у зв`язку з необхідністю подолати систему логічного захисту інформації.
Оскільки вилучення Мобільного телефону відбулося під час особистого обшуку ОСОБА_6 при його затриманні у порядку п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України, за відсутності технічної можливості подолання системи логічного захисту вказаного пристрою (власником/володільцем не надано пароль доступу до нього), слідчий суддя вважає вилучення зазначеного Мобільного телефону виправдним та таким, що не суперечить нормам Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_4 від 21.01.2026 вилучений у ОСОБА_6 . Мобільний телефон визнано речовим доказом у Кримінальному провадженні.
Таким чином, з огляду на те, що існують достатні підстави вважати, що Мобільний телефон міг використовуватися ОСОБА_6 , який є підозрюваним у Кримінальному провадженні, під час вчинення ним інкримінованих йому дій, зокрема для комунікації між причетними до вчинення злочину особами під час вчинення злочину, беручи до уваги, що вилучення Мобільного телефону пов`язане із необхідністю подолання системи логічного захисту (доступ до нього захищено паролем, який ОСОБА_6 відмовився надати), у вказаному пристрої може міститься інформація, яка має значення для Кримінального провадження, у тому числі видалені файли, що мають значення для встановлення фактів чи обставин, які підлягають доказуванню у даному Кримінальному провадженні, тобто, можуть бути використані як докази у даному Кримінальному провадженні, а за такого, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучений Мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Постановою детектива НАБУ ОСОБА_4 від 21.01.2026 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, об`єктом дослідження якої є Мобільний телефон. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертам поставлено питання щодо: (1) можливості копіювання інформації, яка зберігається на вбудованому носії пам`яті Мобільного телефону; (2) наявності у пам`яті телефону видаленої інформації; (3) встановлення на представленому об`єкті програми обміну повідомленнями в мережі Інтернет WhatsApp, Telegram, Skype, Gmail тощо.
Відповідно п. 13.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, із подальшими змінами, для дослідження інформації, що міститься на комп`ютерних носіях, експерту надається сам комп`ютерний носій, а за потреби комп`ютерний блок (комплекс комп`ютерних засобів, до складу якого входить досліджуваний носій).
Наявність електронних документів (файлів), у тому числі видалених, їх зміст, дата створення файлів, хронологія внесення до них змін, з`ясування, чи піддавався відповідний накопичувач певним процедурам з метою знищення інформації, інші питання, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному Кримінальному провадженні, можуть бути встановлені виключно під час проведення експертизи, на дослідження якої за правилами її призначення та проведення в обов`язковому порядку має бути надано вилучену техніку.
Частиною 11 ст. 170 КПК України, встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що вилучений під час проведення обшуку Мобільний телефон може бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження, а не накладення арешту на нього, враховуючи, що його власником/володільцем є підозрюваний у Кримінальному провадженні ОСОБА_6 , може призвести до приховування, пошкодження, втрати, знищення вказаного носія інформації його власником/володільцем з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, що спричинить безповоротну його втрату, а також втрату відомостей, що в ньому містяться.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, враховуючи існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вилучений у ОСОБА_6 . Мобільний телефон може бути використаний як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження, зважаючи на необхідність проведення експертного дослідження з метою вирішення питань, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному Кримінальному провадженні, враховуючи існування ризиків щодо приховування, пошкодження, втрати, знищення зазначеного носія інформації, у тому числі відомостей, що він містить/може містити, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна (мобільного телефону марки APPLE iPhone XS (напис ІМЕІ на лотку для сім-карти НОМЕР_1 ) відповідає принципу розумності, є співрозмірним завданням кримінального провадження, забезпечить збереження речового доказу у Кримінальному провадженні та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.
За такого, Клопотання детектива підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 98, 132, 170, 172, 173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 21.01.2026 під час особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- мобільний телефон марки APPLE iPhone XS (напис ІМЕІ на лотку для сім-карти НОМЕР_1 ).
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1