Справа № 932/4087/23 
Провадження № 2-др/932/24/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

09 лютого 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді-Потоцької С.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Демарчука Миколи Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12692, 45 грн.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2024позов задоволений частково: стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 7458, 52 грн; стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 2 120 грн; стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 822 (вісімсот двадцять дві) гривні 13 коп. В іншій частині позову– відмовлено.
До Шевченківського районного суду міста Дніпра від представника  ОСОБА_1 - адвоката Демарчука Миколи Володимировичанадійшла заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 932/4087/23 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Учасники справи про розгляд питання щодо винесення додаткового рішення повідомлялись належним чином, будь-яких заяв, клопотань не подали.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення, підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 8ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Повноваження адвоката Демарчука М.В., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним договором про надання правничої допомоги від 02.02.2023 (а.с. 58).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено(постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем надані: 
Договір про надання професійної правничої допомоги від 02.02.2023 між позивачем та адвокатом Демарчуком М.В., Додаток № 1 від 02.02.2023 до Договору. (а.с.58-61). Відповідно до умов Договору вартість послуг складає 6000 грн; 
Акт передачі-приймання виконаних робіт від 03.02.2023 до Договору від 02.02.2023, в якому зазначено, що адвокатом надані такі послуги: надав клієнтові консультацію правового характеру- 3 години; складання, роздрукування, оформлення позовної заяви- 8 годин; подання документів в суд-1 година (а.с.62). 
Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг).
У ч. 3 ст. 141ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц(провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18(провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує конкретні обставини даної справи, її складність, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 4 000,00 грн.
Керуючись ст. 133,134,137,141,246,270,280,281,353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ
Заяву представника  ОСОБА_1 - адвоката Демарчука Миколи Володимировича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ЄДРПОУ 31650052, адреса: м.Київ, вул.Казимира Малевича, 31) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          С.С. Потоцька