Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/9913/25 
Провадження № 2/644/344/26 
27.01.2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 січня 2026 року м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді - Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання - Черняк Ю.С.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

 
ВСТАНОВИВ:
 
1.Стислий виклад:
 
1.1. позиції позивача
 
21 жовтня 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /позивачка) звернулася до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом - ОСОБА_2 /відповідач) предметом якої є: стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів заробітку, на час навчання доньки, строком до 30.06.2027.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.09.2012 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.
Від шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . 
З 01.09.2024 донька навчається на денному відділенні в Національному аерокосмічному університеті «Харківський авіаційний інститут» на очному відділенні, наразі донька фактично проживає з позивачкою та знаходиться на повному її забезпеченні. 
 
1.2.заперечень відповідача
 
Відповідач пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова, викладену в ухвалі від 23.10.2025 (а.с. 21-22) щодо подання відзиву на позов не використав, не скористався й процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 
2.заяви, клопотання
 
26 листопада 2025 року через канцелярію Індустріального районного суд ум. Харкова від ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 станом на 04.03.2025 на підставі виконавчого листа № 2029/6810/12 від 19.10.2012, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова (а.с. 24-26).
 
22.12.2025 через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_1 із зазначенням адреси фактичного місця проживання відповідача. Крім цього, позивачка просила суд проводити розгляд справи за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 33).
 
Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило.
 
3.інші процесуальні дії у справі 
 
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 21.10.2025 справа № 644/9913/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 16). 
 
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 22.10.2025 судом сформовано довідку про склад сім`ї Реєстру територіальної громади м. Харкова, згідно з якою місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 17). 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 23.10.2025 позов прийнято, відкрито провадження по справі № 644/9913/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 21-22).
 
Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33).
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу ОСОБА_2 , про виклик в судові засідання призначені на 26.11.2025, 22.12.2025, 27.01.2026 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві (а.с. 1) та довідці з Реєстру територіальної громади м. Харкова (а.с. 17, 20). 
Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_2 на 26.11.2025 та 27.01.2026 повернулися до суду, як не отримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 31-32, 37-38), що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
 
Крім цього, судові повістки відповідачу ОСОБА_2 про виклик у судове засідання призначене на 27.01.2026 надсилалися судом за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , згідно інформації зазначеної у заяві від 22.12.2025 (а.с. 33). 
Рекомендоване повідомлення про виклик ОСОБА_2 на 27.01.2026 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39-40), що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. 
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.12019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18)
 
Заразом, відповідач, також, повідомлявся про виклик у судові засідання призначені на 26.11.2025, 22.12.2025, 27.01.2026 через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 24.10.2025, 27.11.2025, 22.12.2025 (а.с. 23а, 28, 35) за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. 
За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Отже, враховуючи вказане вище, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. 
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. 
Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16.
З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача, розглядає справу за відсутності відповідача та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.01.2026 (а.с. 42-43) зі згоди позивачки (а.с. 33), прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання на підставі наявних у справі доказів.
 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось 
 
4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду.
 
Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьком обов`язку утримувати дитину, зокрема щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 15.03.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 218, батьками ОСОБА_3 є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції (а.с. 4).
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.09.2012 розірвано шлюб між ОСОБА_1 , 1979 року народження, і ОСОБА_2 , 1976 року народження, зареєстрований 07.10.2015 в міському відділі РАЦС № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1363 (а.с. 3).
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.09.2012 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі і частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2012 і до її повноліття (а.с. 5-6).
За інформацією з довідки № 347-25/7ф від 14.10.2025 виданої Національним аерокосмічним університеті «Харківський авіаційний інститут» суд установив, що ОСОБА_3 є здобувачем вищої освіти Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут» 2 курсу, денного відділення гуманітарно-правового факультету, освітній ступінь «Бакалавр». Загальний термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027 (а.с. 15).
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2029/6810/12, виданим 19.10.2012 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2012 і до повноліття, станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 (день досягнення дитиною повноліття) становить 255 752,53 грн (а.с. 25-26).
5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
 
Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПК України). 
 
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифіковано Україною 27.02.1991) Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Основні засади правовідносини, пов`язаних із стягненням аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також їхні права та обов`язки, регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).
Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
За приписами ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України).
За правилами ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За приписом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст.16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
6. Висновки суду.
 
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
 
Суд бере до уваги доводи позивача, що повнолітня донька відповідача ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денного відділення гуманітарно-правового факультету Національного аерокосмічного університету «Харківський авіаційний інститут», що підтверджується довідкою № 347-25/7ф від 14.10.2025, виданою Національним аерокосмічним університеті «Харківський авіаційний інститут» (а.с. 15), та фактично перебуває на утриманні ОСОБА_1 , що не спростовано відповідачем. 
 
Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Наведені обставини підтверджують порушені права позивачки та підлягають поновленню шляхом задоволення позову, оскільки  ОСОБА_2 , як і позивачка зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення нею повноліття, та забезпечувати її потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з цим, за наявності можливості надавати таку допомогу. 
 
При цьому, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.
Суду не надано доказів про відсутність можливості виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати повнолітню дочку на період її навчання, тому суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 199 СК України, для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
 
Отже, суд обґрунтовано дійшов переконання про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, на час її навчання в Національному аерокосмічному університеті «Харківський авіаційний інститут», у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 21.10.2025 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, за умови, що донька буде продовжувати навчання. У разі припинення ОСОБА_3 навчання у навчальному закладі право на її утримання припиняється відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі, відомостей щодо наявності на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано.
 
Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, днем подання заяви вважається 21.10.2025 згідно з вхідним реєстраційним номером Індустріального районного суду м. Харкова (а.с. 1) та протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями (а.с. 16), отже позовна заява підлягає задоволенню. 
 
7. Розподіл судових витрат
 
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1, 2 ст.141 ЦПК).
При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати на підставі п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи наведене, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок, отже в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 247, 258, 259, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, ст. 75, 77, 79, 80, 81, 84, 141, 150, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд

 
УХВАЛИВ:

 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 21.10.2025 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою ОСОБА_3 23-х річного віку. 
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави (держава в особі Державної судової адміністрації України, отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача- Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я сторін:
 
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 15.11.2024, органом 6321, тел. НОМЕР_4 .
 
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 20.10.2000 Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

 
Суддя           Д.Г. Паляничко