Справа №243/10249/25
Провадження №2/243/214/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
28 січня 2026 року м. Слов`янськ 
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі: 
головуючий – суддя Соловйова О.О., 
за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності у спільній частковій власності, визнання права власності, 
ВСТАНОВИВ:
5 листопада 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності у спільній частковій власності, визнання права власності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2025 р. належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 частка вказаного житлового будинку належить відповідачеві ОСОБА_3 на підставі договору від 18 квітня 1994 р. Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу частки із об`єкту нерухомого майна від 31 жовтня 2025 р. спірний житловий будинок може бути поділений на два новоутворених об`єкта нерухомого майна: 1. житловий будинок А-1 загальною площею 71,6 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м, (що складається із приміщень: 1-1/9,1 кв. м, 1-2/7,4 кв. м, 1-3/7,7 кв. м, 1-4/5,5 кв. м, 1-5/9,5 кв. м, 1-6/19,9 кв. м, 1-7/9,9 кв. м, 1-8/2,6 кв. м), літня кухня Б, гараж В, гараж Г, сарай Д, лазня Е, огорожа №1, огорожа №2. Цей об`єкт перебуває в користуванні позивача ОСОБА_1 2. житловий будинок А-1 загальною площею 71,8 кв. м, житловою площею 39,2 кв. м, вбиральня Ж, огорожа №3. Фактично позивач та відповідач користуються відокремленими частками житлового будинку, кожна з яких може бути виділена в натурі без виконання будівельних робіт. Оскільки розпорядження часткою у будинку можливе лише за згодою іншого співвласника, а сторони не дійшли згоди, позивач просить суд припинити його право спільної часткової власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, та визнати за ним право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 71,6 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м з господарськими будівлями та спорудами: літню кухню Б, гараж В, гараж Г, сарай Д, лазню Е, огорожу №1, огорожу №2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як самостійний об`єкт нерухомості.
Ухвалою суду від 06.11.2025відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 20.01.2026 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 28.01.2026.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву не надав.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.
Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом, виданого 19 вересня 2025 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області, право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (позивач).
Право власності ОСОБА_1 на вказану частку житлового будинку зареєстровано в установленому законом порядку згідно витягу з державного реєстру речових прав.
Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 вересня 2025 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області, встановлено, що вказаний житловий будинок розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0480 га, яка належить позивачеві. 
Право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку зареєстровано в установленому законом порядку згідно витягу з державного реєстру речових прав.
Копією договору дарування, посвідченого нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори 18 квітня 1994 року, встановлено, що власником решти 1/2 частки вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 (відповідач).
Згідно довідки Слов`янської міської військової адміністрації від 2 жовтня 2025 року право власності на цю частку житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_3 .
Висновком щодо технічної можливості виділу частки із об`єкту нерухомого майна від 31 жовтня 2025 року встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , може бути поділений на два новоутворених об`єкта нерухомого майна: 1. Об`єкт один: житловий будинок А-1 загальною площею 71,6 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м, що складається із приміщень: 1-1/9,1 кв. м, 1-2/7,4 кв. м, 1-3/7,7 кв. м, 1-4/5,5 кв. м, 1-5/9,5 кв. м, 1-6/19,9 кв. м, 1-7/9,9 кв. м, 1-8/2,6 кв. м), літня кухня Б, гараж В, гараж Г, сарай Д, лазня Е, огорожа №1, огорожа №2. Цей об`єкт перебуває в користуванні ОСОБА_1 . 2. Об`єкт два: житловий будинок А-1 загальною площею 71,8 кв. м, житловою площею 39,2 кв. м, вбиральня Ж, огорожа №3. 
Дані висновку щодо технічної можливості виділу частки із об`єкту нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок.
Таким чином, фактично сторони користуються відокремленими частками житлового будинку, кожна з яких становить окремий об`єкт і може бути виділений в натурі без виконання будівельних робіт. Однак документально у власності сторін перебувають частки будинку. 
Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 
Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 
Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. 
Позивач заявив про виділення йому 1/2 частки будинку в окремий об`єкт нерухомості, що надає йому можливість розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд. 
Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, для визнання за позивачем права власності на відокремлений об`єкт нерухомості необхідно внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Відповідно до п. 56 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. 
Позивач намагався домовитись з відповідачем про укладення договору поділу спільного майна, однак сторони не дійшли згоди щодо цього. 
За нормами ст. 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником свого права власності. 
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється; така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації; договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. 
З системного аналізу положень статей 356, 358, 364, 379, 380 ЦК України можна дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відповідна правова позиція щодо правозастосовної практики інституту поділу та виділу в натурі частки об`єктів нерухомого майна висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20. Так, у п. 7.7. зазначеної постанови Верховний суд, зокрема, виснував, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається; за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві; за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
Висновком щодо технічної можливості виділу частки із об`єкту нерухомого майна від 31 жовтня 2025 року встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , може бути поділений на два новоутворених об`єкта нерухомого майна.
Враховуючи позовні вимоги, а також встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає за можливе виділити позивачеві в натурі 1/2 частки вказаного житлового будинку, що становить житловий будинок А-1 з відповідними господарськими будівлями і спорудами як самостійний об`єкт нерухомості; припинити його право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку, визнати за ним право власності на житловий будинок А-1 з відповідними господарськими будівлями і спорудами як самостійний об`єкт нерухомості.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1 501,04 грн. судового збору, однак вимога щодо відшкодування понесених судових витрат не заявлена, тому судові витрати підлягають залишенню за позивачем.
З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 364 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності у спільній частковій власності, визнання права власності – задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок А-1 загальною площею 71,6 кв. м, житловою площею 39,3 кв. м, що складається із приміщень: 1-1/9,1 кв. м, 1-2/7,4 кв. м, 1-3/7,7 кв. м, 1-4/5,5 кв. м, 1-5/9,5 кв. м, 1-6/19,9 кв. м, 1-7/9,9 кв. м, 1-8/2,6 кв. м, літня кухня Б, гараж В, гараж Г, сарай Д, лазня Е, огорожа №1, огорожа №2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як самостійний об`єкт нерухомості (одиницю) за типом майна житловий будинок садибного типу.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 28 січня 2026 року.
Суддя О.О. Соловйова