Головуючий І інстанції: Панов М.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р. 	Справа № 520/1309/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Хряк Анастасії Олександрівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025, по справі № 520/1309/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.12.2024 №2646236-2417-2023-UA63120170000093573, від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573, від 05.02.2024 №649157-2417-2023-UA63120170000093573.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 05.02.2024 №649157-2417-2023-UA63120170000093573 залишено без розгляду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у задоволенні позовну відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з листом Головного управління Держгеокадастру в Харківській області вих. №29-20-108286/0/19-24 від 30.12.2024 технічна документація з НГО оцінки земель с. Вільхуватка була виготовлена у 2012 році, що не відповідає положенням ст. 18 Закону України «Про оцінку земель», якими передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Позивач зазначав про недійсність НГО та технічної документації щодо земельної ділянки (площею 0,7114 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6324280300:00:000:0674), втім наведені доводи не були враховані судом. Крім того, земельній податок за 2024 рік менше, чим в 2023 та в 2022 менше, ніж 2021, згідно з відповідними податковим повідомленнями-рішеннями, сформованими відповідачем.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, у власності позивача перебуває земельна ділянка, площею 0,7114 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6324280300:00:000:0674, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято відносно позивача податкові повідомлення-рішення:
- від 10.12.2024 №2646236-2417-2023-UA63120170000093573, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок у сумі 19538,86 грн.;
- від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок у сумі 16165,85 грн.;
- від 05.02.2024 №649157-2417-2023-UA63120170000093573, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок у сумі 22055,36 грн.
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, формуючи податкові повідомлення-рішення із визначення податкового зобов`язання з земельного податку за 2023-2024 діяв в межах повноважень та на підставі, визначених чинним законодавством
Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
База оподаткування визначена статтею 271 Податкового кодексу України, відповідно до якої базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Згідно з п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Відповідно до ст. 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У розумінні положень п.п. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14, п.п. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1, п. 269.2 ст. 269, п.п. 270.1.1, 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 287.7 ст. 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Закон України "Про оцінку земель" № 1378-IV від 11.12.2003 (далі - Закон № 1378-IV) визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель.
Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Згідно з п. 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.
Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.
Пунктом 12 Порядку № 1051 визначено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Так, значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель: 2022 рік – 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік – 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь), 2024 рік – 1,12 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).
Відповідно до наведеного Головним управлінням ДПС у Харківській області розрахунку обчислення податкових зобов`язань з земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером 6324280300:00:000:0674, площею 0,7114 га, визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, здійснено наступним чином:
за 2022 рік:
- 808292,68 грн. (НГО за 2022 рік) * 2% = 16165,85 грн. (податкове повідомлення-рішення від 10.12.2024 № 2646231-2417-2023-UA63120170000093573);
за 2024 рік:
- 976942,95 грн. (НГО за 2024 рік) * 2% = 19538,86 грн. (податкове повідомлення-рішення від 10.12.2024 № 2646236-2417-2023-UA63120170000093573).
Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу № НВ-6300763312024 від 31.10.2024, сформованого Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6324280300:00:000:0674 на 2024 рік складає 976942,95 грн.
При цьому, матеріали справи не містять та податковим органом не надано документального підтвердження встановленого розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6324280300:00:000:0674, площею 0,7114 га, на 2022 рік.
Водночас, відповідач, обґрунтовуючи правомірність здійсненого розрахунку суми земельного податку посилається на те, що із урахуванням розміру НГО за 2024 рік на рівні 976942,95 грн. та беручи до уваги значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 та 2024 роки, слід дійти висновку що НГО за 2022 має становити - 808292,68 грн.
Втім, колегія суддів стосовного такого підходу зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
Кi = І:100,
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 11.12.2003 № 1378-IV «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Частиною 5 ст. 5 Закону України № 1378-IV визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України № 1378-IV дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з п. 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земельних ділянок, якою встановлено методологічні засади проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка застосовується у випадках, визначених Законом України “Про оцінку земель”.
Пунктом 19 Методики передбачено, що за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Датою нормативної грошової оцінки земельної ділянки є дата, зазначена в технічній документації.
До затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах територіальної громади для визначення нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки за межами населених пунктів може складатися технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі договору, який укладається заінтересованими особами.
З метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про нормативну грошову оцінку земельних ділянок складається електронний документ відповідно до вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 89, ст. 3598).
Відповідно до п. 20 Методики дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою, форму якої наведено в додатку 16, що подається в електронній або паперовій формі, як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок за формою згідно з додатком 17.
Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформляється і видається автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що порядок розрахунку розміру податку за землю передбачає використання показника нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, який застосовується кумулятивно, тобто наростаючим підсумком, залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Натомість, застосований податковим органом підхід полягав у фактично зворотньому обчисленні шляхом ділення показника, актуального на 2024, на встановлені за попередні роки коефіцієнти, з метою отримання результату у вигляді показника НГО за 2022, що наведеними вище нормами не передбачено. 
Крім того, відповідно до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, встановлена Додатком 1 форма податкового повідомлення-рішення обов`язково містить податковий період, за який визначено податкові зобов`язання.
Так, зі змісту податкового повідомлення-рішення від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573, яким відповідачем визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок у сумі 16165,85 грн. за 2022 рік, встановлено, що відповідні графи рішення містять зазначення податкового періоду – 2024 рік. 
Отже, зважаючи на відсутність інформації Держгеокадастру щодо НГО на 2022, беручи до уваги застосований податковим органом метод обчислення, визначений у спірному рішенні податковий період, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що формуючи податкове повідомлення-рішення із визначення податкового зобов`язання з податку за землю за 2022 контролюючий орган діяв не на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством, відтак наявні підстави для його скасування.
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 10.12.2024 №2646236-2417-2023-UA63120170000093573, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок за 2024, у ході судового розгляду підтверджено його правомірність, з огляду на що підстави для скасування відсутні.
Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов частково помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Хряк Анастасії Олександрівни - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 520/1309/25 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 10.12.2024 №2646231-2417-2023-UA63120170000093573.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 520/1309/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов